П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/6338/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Попова О.Г. 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
28 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Білої Л.М. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року   у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача: Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до Офісу Генерального прокурора (відповідача), в якому просив:
- визнати бездіяльність Офісу Генерального прокурора у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 26.02.2020 року.
- зобов`язати Офіс Генерального прокурора надати ОСОБА_1 інформацію на його запит від 26.02.2020 року.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 03.07.2020 позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 26 лютого 2020 року.
Також зобов`язав Офіс Генерального прокурора розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 26 лютого 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовив.
Судове рішення мотивоване тим, що запит на інформацію ОСОБА_1 від 26.02.2020, мав бути зареєстрований відповідно до Тимчасової Інструкції №27 від 12.02.2019 "Про затвердження Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України" та по аналогії до ч.3 ст.22 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" мав бути переданий до відповідної особи, яка володіє такою інформацією. Зазначає, що жоден нормативно правовий акт не передбачає, що суб`єкт до якого звертаються за отриманням публічної інформації може обмежувати особу в визначені офіційної електронної адреси (якщо в нього їх декілька).
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що запит позивача на інформацію від 26.02.2020 в установлений спосіб до Офісу Генерального прокурора не надходив, тому доводи ОСОБА_1 про протиправну відмову у наданні інформації на його запит є безпідставними.
Вважає, що працівники спеціально визначеного підрозділу з розгляду запитів на публічну інформацію  не були зобов`язані перевіряти та не мали технічної можливості доступу до всіх 2885 офіційних скриньок електронної пошти домену gp.gov.ua, у тому числі ІНФОРМАЦІЯ_1, тому висновки суду про обов`язок службових осіб Генеральної прокуратури України розглянути запит ОСОБА_1 по аналогії з ч. 3 ст. 22 Закону, що був направлений позивачем на електронну адресу, не призначену для цих цілей, не ґрунтується на вимогах законодавства. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що відповідач, в порушення п. 6 ч. 2 ст. 296 КАС, в апеляційній скарзі не зазначив, обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 12.02.2019 № 27, та ч.3 ст.22 ЗУ "Про доступ до публічної інформації".
Вважає, що працівники визначеного підрозділу з розгляду запитів на публічну інформацію Генеральної прокуратури України не являються розпорядниками інформації та відповідачами в даному позовному провадженні, розпорядником інформації, оскільки згідно з нормами п. 1 ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про доступ до публічної інформації", являється Офіс Генерального прокурора.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся з заявою від 26.02.2020 до Генерального прокурора в якому на підставі і в порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації" та просив надати інформацію про:
1. Причини не інформування за заявою про незаконне відсторонення від виконання посадових обов`язків Коростишівського міського голови, зловживання владою - створення поліційної держави в Україні, підстави поліціянтів, з допомогою окремих прокурорів, особисто Президенту України Зеленському В.О. від 02.01.2020 року № 1 (в додатку 1.1);
2. Прізвище, ім`я, по батькові, посаду, електронну адресу, контактний телефон виконавця за заявою від 02.01.2020 року № 1.
3. Причини не інформування за заявою про незаконне відсторонення від виконання посадових обов`язків Коростишівського міського голови, зловживання владою - створення поліційної держави в Україні, підстави поліціянтів, з допомогою окремих прокурорів, особисто Президенту України Зеленському В.О. від 28.01.2020 року № 5 (в додатку 1.2);
4. Прізвище, ім`я, по батькові, посаду, електронну адресу, контактний телефон виконавця за заявою від 28.01.2020 року № 5 (а.с.6).
Вказаний запит було направлено ОСОБА_1 на електронну адресу Офісу Генерального прокурора ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно інформації викладеної в листі від 01.04.2020 року за №09/1/3-р-20 Офіс Генерального прокурора повідомив ОСОБА_1 , що надіслано для розгляду звернення голови ГО "Проти придурків та ідіотів" ОСОБА_1 , яке надійшло із Офісу Президента України до Прокуратури Житомирської області, щодо неналежного здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, а також з інших питань. Перевірку доводів, викладених у звернені, необхідно провести згідно з вимогами чинного законодавства. За наявності порушень вжити заходів реагування. Про результати у встановлений законом строк поінформувати заявника.
Одночасно заявнику повідомлено, що копію інформаційного запиту від 26.02.2020, який долучений до звернення, направлено електронною поштою на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з тим, порядок звернення з запитами на публічну інформацію оприлюднено на веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Запити на інформацію можуть подаватися на вибір запитувача в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою). Приймання запитів та надання доступу до публічної інформації проводиться у спеціально відведеному місці що знаходиться на 1 поверсі приміщення Офісу Генерального прокурора за адресою: вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011. Також запити на інформацію можуть подаватися на: телефон, факс, адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Офіс Генерального прокурора також зазначив, що ОСОБА_1 направлено запит на  електронну адресу, яка не є офіційною для приймання запитів на публічну інформацію в Офісі Генерального прокурора. Крім того, з даними інформаційної системи "Система електронного документообігу органів прокуратури України" (СЕД), Книги обліку запитів на публічну інформацію, запит ОСОБА_1 від 26.02.2020 не надходив.
Позивач вважаючи, що в строки, встановлені законодавством України, відповідачем не надано інформації на вказаний вище запит, тому звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації".
Згідно ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 р. №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
У відповідності до п.1 та 2 ч.1 ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом. Надання інформації за запитами на інформацію.
Згідно ч. 1 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Частинами другою-четвертою статті 19 Закону України № 2939-VI визначено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
Частинами першою та четвертою статті 20 Закону №2939 передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Слід також зазначити, що Законом №2939 встановлено механізм реалізації права на доступ до публічної інформації, який забезпечується, зокрема шляхом надання розпорядником публічної інформації у межах встановленого законодавством строку достовірної, точної та повної інформації на відповідний інформаційний запит безвідносно до того, чи запитувана інформація безпосередньо стосується запитувача.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
При цьому, в органах прокуратури затверджено Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України (наказ №27 від 12.02.2019 "Про затвердження Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України").
Згідно з п.25 Додатку 1 "Терміни" Інструкції №27 реєстратор - працівник служби діловодства прокуратури (працівник, який забезпечує ведення діловодства у структурному підрозділі), уповноважений на реєстрацію вхідних і/або вихідних документів
Відповідно до Додатку 5 "Перелік вхідних документів, що не підлягають реєстрації в органах прокуратури" Інструкції №27 визначено перелік документів, що не підлягають реєстрації.
Також, згідно з Додатком 11 "Книга обліку запитів на інформацію, які надійшли до прокуратури" Інструкції №27 передбачено порядок внесення відомостей до відповідної книги щодо запитів, які надійшли до прокуратури.
Крім того, як слідує з вказаної Інструкції №27 в органах прокуратури міститься штамп реєстрації вхідної кореспонденції.
Як встановлено судом першої інстанції, 26.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Генеральної прокуратури України із запитом на інформацію на підставі статті 34 Конституції України, пп.1 ч. 1 ст.13 Закону №2939-VI на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить скрін-шот.
Дана обставина не заперечується відповідачем.
В свою чергу, згідно з ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Отже, запит на інформацію ОСОБА_1 від 26.02.2020, мав бути зареєстрований відповідно до Тимчасової Інструкції №27 та по аналогії до ч.3 ст.22 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" мав бути переданий до відповідної особи, яка володіє такою інформацією. Крім того, електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 є також поштою Офісу Генерального прокурора.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, жоден нормативно правовий акт не передбачає, що суб`єкт до якого звертаються за отриманням публічної інформації може обмежувати особу в визначені офіційної електронної адреси (якщо в нього їх декілька).
Також слід зазначити, що згідно п. 6 Вимог до доменних імен державних органів в українському сегменті Інтернету, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 851,у разі використання кількох доменних імен офіційним доменним іменем реєстранта є ім`я, що використовується для його офіційного веб-сайту. Зазначене доменне ім`я використовується для формування електронних адрес реєстранта.
Крім того п. 3 розділу IV Інструкції про порядок забезпечення доступу до публічної інформації в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 18.04.2018 № 75, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 10.05.2018 № 580/32032 визначено, що письмові запити на інформацію до органів прокуратури подаються у довільній формі поштою, факсом, телефоном, електронною поштою, на особистому прийомі (на вибір запитувача).
Вищезазначене спростовує доводи апеляційної скарги, що працівники спеціально визначеного підрозділу з розгляду запитів на публічну інформацію  не були зобов`язані перевіряти та не мали технічної можливості доступу до всіх 2885 офіційних скриньок електронної пошти домену gp.gov.ua, у тому числі ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідчить про неналужну організацію роботи щодо розгляду запитів на публічну інформацію.
Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства в сукупності свідчать про протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду запиту позивача від 26.02.2020 та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо позовної вимоги про зобов`язання Офіс Генерального прокурора надати ОСОБА_1 інформацію на його запит від 26.02.2020, колегія суддів зазначає, що вказана вимога не підлягала задоволенню, оскільки вона була передчасною, даний запит взагалі не був розглянутий відповідачем.
Зважаючи на вищезазначене, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Біла Л.М.