П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 947/25780/20	
Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2020 року (суддя Калашнікова О.І., м. Одеса, повний текст рішення складений 08 жовтня 2020 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, за участю третьої особи: інспектора патрульної поліції Стукаленка Владислава Ігоровича, про визнання дій протиправними та скасування постанови адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, за участю третьої особи: інспектора патрульної поліції Стукаленка В.І., в якому просив:
- визнати незаконними дії інспектора патрульної поліції Стукаленка В.І. щодо щодо складання постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки руху стосовно позивача;
- визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАМ №3013357 від 21.08.2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КупАП, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425 грн. за порушення п. 8.7.3.е ПДР.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3013357 від 21.08.2020 року відносно ОСОБА_1 . В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині задоволення позову Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем не доведено, що він не вчиняв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки відсутні докази чи посилання на докази що спростовують таке. Крім того апелянт вказує на те, що доданим відеозаписом підтверджується факт здійснення позивачем такого порушення.

Позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови не оскаржував, надіслав до апеляційного суду відзив, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3013357 від 21.08.2020 року, складеної інспектором 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Стукаленком В.І., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 21.08.2020 року о 13 год. 30 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Nissan Teana д.н.з. НОМЕР_1 , «здійснив поворот праворуч на червоний сигнал світлофору (з додатковою стрілкою на табличці з білим фоном) з другої полоси, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР - порушення проїзду на заборонний червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали, забороняючих, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП».

Не погоджуючись із постановою про накладення адміністративного стягнення позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП є не доведеною, а тому постанова про адміністративне правопорушення є протиправною і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та, надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Підпунктом «е» п. 8.7.3 ПДР України передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.
За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судами 1-ї та 2-ї інстанцій досліджено відеофайл «video_2020-09-30_11-07-40» та фотознімки перехрестя, з яких вбачається, що транспортний засіб Nissan Teana д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача рухався по другій смузі дороги з одностороннім рухом і яка має чотири смуги. Перед перехрестям над смугами встановлені дорожні знаки, що визначають напрямки руху по смугам: над двома - поворот направо, над іншими двома - рух прямо і поворот наліво. Перед перехрестям встановлено світлофори з вертикальним розташуванням сигналів і на правому світлофорі прикріплена на рівні червоного сигналу табличка з зеленою стрілкою. Позивач здійснив поворот направо з другої смуги (над якою встановлено знак - поворот направо) при включеному червоному сигналі світлофору.
При цьому з наданих фото та відео не вбачається, що позивач не надав переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.
Отже, виходячи з наведеного відсутні підстави вважати, що позивачем порушені вимоги підпункту «е» п. 8.7.3 ПДР України, з чим погоджується апеляційний суд.
При цьому колегія суддів відхиляє аргумент апеляційної скарги про те, що при здійсненні правого повороту позивач мав зайняти крайню праву смугу, адже, як вже зазначалося вище, в даному випадку правий поворот дозволений з двох смуг одночасно. Більш того, в даному випадку знак 5.16 дозволяє напрямок руху з другої смуги тільки праворуч та виключає можливість рухатися прямо чи ліворуч.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП є не доведеною, а тому постанова про адміністративне правопорушення є протиправною і підлягає скасуванню.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .
Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно з`ясував усі обставини справи, оскаржуване рішення прийняте судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга ДПП Національної поліції України задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                І.П.Косцова

Суддя                                                                                Ю.В.Осіпов