Ухвала
про залишення скарги без руху
 
28 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 509/3439/18
провадження № 51- 6223 ск 20 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків суду першої й апеляційної інстанцій фактичним обставинам кримінального провадження, просить розглянути кримінальне провадження, дослідити відеозапис судового розгляду провадження, скасувати вирок суду першої інстанції та прийняти справедливе рішення, однак при цьому не навів належних обґрунтувань щодо незаконності та необґрунтованості судових рішень та не зазначив конкретні вимоги до суду касаційної інстанції. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням засудженому ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.
У пунктах 3, 4 і 5 ч.2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
– судове рішення, що оскаржується;
– обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
– вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу  – без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Однак, як убачається зі змісту скарги, засуджений вищевказаних вимог закону не дотримався.
Так, засуджений ОСОБА_4 у поданій касаційній скарзі просить скасувати лише  вирок місцевого суду та прийняти справедливе рішення у провадженні, однак така вимога не є конкретною до суду касаційної інстанції, з урахуванням положень ст. 436 КПК, оскільки ним не зазначено  вимоги щодо ухвали апеляційного суду, копія якої ним надана до скарги, а також вимоги в частині направлення провадження на новий розгляд до відповідної інстанції, тому засудженому необхідно уточнити свої вимоги в частині скасування судових рішень.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
При вирішенні питання про наявність визначеної положеннями ст. 438 КПК підстави: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, для скасування чи зміни судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися ст. 412 КПК.
Враховуючи зміст касаційної скарги, засуджений посилається на необхідність переглянути в касаційному порядку судові рішення, в тому числі, з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, проте не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних ним судових рішень, з урахуванням положень статей 412, 438 КПК, та не вказав, які саме норми процесуального закону були не дотримані судами першої й апеляційної інстанцій, та які порушення були допущені у провадженні, що вплинули чи могли вплинути на ухвалення законних і обґрунтованих рішень. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи у скарзі засудженого про неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду першої й апеляційної інстанцій фактичним обставинам кримінального провадження, на думку Суду, в силу статей 433, 438  КПК не відносяться до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, та виходить за межі його перегляду. 
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року щодо нього, залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_5 каровець                                ОСОБА_2                      ОСОБА_3