Справа № 461/4342/17                                Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/1619/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.
                при секретарі: Сеньків Х.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Галицького районного суду міста Львова від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Львівської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и в: 

       22.06.2017 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Львівської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в якому просив визнати порушеним  його ( ОСОБА_1 ) право як споживача фінансових послуг ПАТ «Укрсоцбанк», визнати недійсним договір про надання не відновлювальної кредитної лінії за №600/07-105 від 12.06.2007 року, договір про внесення змін до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-105 від 13.12.2013 року, додаткову угоду від 11.11.2013 року до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії за №600/07-105, додаток № 1 до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-105 від 13.12.2013 року, додаткову угоду до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-105 від 04.03.2008 року, укладені між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1  у зв`язку з укладенням їх під впливом обману зі сторони Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».
       Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особ Львівської філії та позивачем укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії за № 600/07-105, відповідно до умов якого банк в порядку та на умовах, визначених договором взяв на себе зобов`язання відкрити позичальнику не відновлювальну кредитну лінію в межах максимального ліміту заборгованості 85000,00 швейцарських франків на поточні потреби (п.1.2 кредитного договору) з оплатою за користування кредитом 9,5 % річних строком до 12 червня 2022 року (п.1.1.3 кредитного договору) та із комісією за оформлення єдиної справи і відкриття позичкового рахунку в розмірі 0,99 % від суми траншу.
       На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором № 600/07-105 банк та ОСОБА_2 уклали іпотечний договір від 12 червня 2007 року, предметом якого є нерухоме майно, а саме: квартира площею 74,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
       13 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-105. Вважає, що відповідач приховав повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав в оскаржуваному кредитному договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів його ( ОСОБА_1 ) в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту. Зазначає, що розрахунок реальної процентної ставки за користування кредитом, визначення реальної вартості подорожчання кредиту та розміру суми абсолютного значення подорожчання кредиту, відповідач не здійснював, в письмовій формі не викладав, до відома позичальника не ставив та з ним не узгоджував. В оскаржуваному кредитному договорі відсутні такі умови, як рахунок, який банк зобов`язаний відкрити позивачу, як позичальнику, рахунок, на який він повинен здійснювати повернення опитних коштів та відсотків за користування кредитом. Однак банком вказані вимоги не виконані.
       Відповідач при укладанні спірного кредитного договору з позичальником не здійснив визначення рахунків для погашення відсотків за користування кредитними коштами та погашення тіла кредиту, не здійснив належно детальний, достовірний та об`єктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту згідно імперативних вимог п.2-4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3 «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168, не зазначив належно вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості згідно вимоги п.З.4 Правил. Також відповідач не визначив належно реальну процентну ставку в порушення вимоги п.3.3 Правил, не визначив та не вказав належно про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді, згідно вимоги п.3.3 «Правил», шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту, в порушення вимоги п. 3.8 «Правил», банк не встановив застереження, щодо упередження позичальника про настання валютних ризиків; всупереч вимоги п.3.4 «Правил», не зазначив про умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи, а також про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням. Також, в порушення вимоги п.7 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків» не визначив строк дії кредитного договору; всупереч вимоги п.8 ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків», не визначив порядок припинення дії кредитного договору, в порушення вимоги п.6 ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не встановив істотної умови договору, про дострокове розірвання кредитного договору, що не є тотожним з достроковим поверненням кредиту. Не визначив відповідач відповідальності кредитора при порушені умов договору, щодо умов повернення і зарахування кредиту (зокрема, в разі зарахування коштів з каси банку на транзитні рахунки або на рахунки не зазначені в договорі) як того вимагають норми ч.2 ст. 345 ГКУ та п.9 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків». В порушення вимоги ст.61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення. Не здійснено оприлюднення інформації про умови іпотечного кредитування згідно імперативної вимоги ст. 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Не встановлено положення про інфляційне застереження та не узгодив домовленості, про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки.
       Оскільки зазначені обов`язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем в кредитному договорі, вважає, що оскаржуваний кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами, в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавством України. Виходячи з положень ст.ст. 203, 215, 230, 548 ЦК України, в момент підписання кредитного договору між сторонами, позивач був введений в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту.

       Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано порушеним право ОСОБА_1 як споживача фінансових послуг Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Визнано недійсним договір про надання не відновлювальної кредитної лінії за №600/07-105 від 12.06.2007 року, договір про внесення змін до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-105 від 13.12.2013 року, додаткову угоду від 11.11.2013 року до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії за №600/07-105, додаток № 1 від «тринадцятого першого листопада дві тисячі тринадцятого року» до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-105 від 13.12.2013 року, додаткову угоду до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-105 від 04.03.2008 року, укладені між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 00039019) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у зв`язку з укладенням їх під впливом обману зі сторони Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Вирішено питання судового збору. 
               Рішення суду оскаржило ПАТ «Укрсоцбанк».
       Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи. 
       Зазначає, що, вирішуючи спір по суті,суд першої інстанції не врахував, що у кредитному договорі №600/07-105 від 12.06.2007 року та додаткових угодах до нього зазначена сума кредиту, дата видачі кредиту, річна відсоткова ставка, щомісячна сума необхідного платежу, строк внесення платежів, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, право дострокового виконання зобов`язань за договором та його умови.Зазначає, що до підписання оспорюваного договору позивач мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від його укладання, проте договір був підписаний та такий виконувався сторонами, у тому числі і позивачем. Позивач не звертався до відповідача із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору.Вважає, що підписанням 12.06.2007 року кредитного договору та додаткових договорів до нього позивач засвідчив, що він до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами, на яких банк здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов`язані з підприємницькою діяльністю (у тому числі з умовами типових кредитних договорів банку), та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту у банку, та свідомо обрав умови, викладені в цьому договорі.Враховуючи, що в момент укладення спірного кредитного договору було доведено до відома позичальника графік погашення кредиту і він з цим погодився та протягом тривалого часу дотримувався такого графіку при сплаті коштів, вважає, що зі сторони банку для позивача було належно доведено інформацію про сукупну вартість кредиту, а отже відсутня нечесна підприємницька практика банку, що ввела позивача в оману.Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він після підписання договору оспорював або намагався змінити умови договору, розірвати його після укладення. Звертає увагу суду на те, що позивач сплачував кошти на умовах договору, що свідчить про прийнятність для нього умов кредитного договору на момент укладення. Зазначає, що, постановляючи у даній справі ухвалу про призначення експертизи, районним судом не дотримано положень ч. 1 ст. 104 ЦПК України, оскільки в ухвалі відсутній перелік матеріалів, що надавались для дослідження. Відтак, вважає, що висновок експертизи, на якому ґрунтується оскаржуване рішення, є неналежним доказом у справі. Зазначає, що Банком подано заяву про застосування строків позовної давності у даній справі, однак така безпідставно не врахована судом при постановленні рішення, яким задоволено позовні вимоги позивача. 
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
       Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Відповідно до статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.
       Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
       Частиною другою статті 19 цього Закону визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.
       Згідно із пунктом 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки зобов`язані у кредитному договорі, або додатку до нього, надавати позичальнику детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача. Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.
       Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.  
       Судом встановлено, що 12 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Львівської філії та позивачем укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії за № 600/07-105, відповідно до умов якого банк в порядку та на умовах, визначених договором взяв на себе зобов`язання відкрити позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в межах максимального ліміту заборгованості 85000,00 швейцарських франків на поточні потреби (п.1.2 кредитного договору) з оплатою за користування кредитом 9,5 % річних строком до 12 червня 2022 року (п.1.1.3 кредитного договору) та із комісією за оформлення єдиної справи і відкриття позичкового рахунку в розмірі 0,99 % від суми траншу.
       На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 600/07-105 12 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: квартира площею 74,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
       13 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №600/07-105.
       Згідно п.1.1.2 кредитного договору № 600/07-105 від 12 червня 2007 року, погашення Траншів кредиту буде здійснюватись до 10 числа кожного місяця в порядку, визначеному цим пунктом, тобто у липні 2007 року 388,89 швейцарських франків, із серпня 2007 року по травень 2022 року по 475,48 швейцарських франків та в червні 2022 року кінцево 475,67 доларів США.
       Згідно п.2.1 кредитного договору надання траншів кредиту на цілі, визначені п.1.2 цього договору, проводиться шляхом видачі позичальнику готівкових коштів з позичкового рахунку № НОМЕР_2 в ЛОФАКБ «Укрсоцбанк» в межах максимального ліміту заборгованості, що діє на дату оплати. 
       Пуктом 2.5. кредитного договору передбачено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно до 10-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, на рахунок № НОМЕР_3 в ЛОФАКБ «Укрсоцбанк».
       Відповідно до п.3.1.1 кредитного договору банк протягом одного робочого дня від дати набрання чинності договору зобов`язаний відкрити позичальнику в ЛОФАКБ «Укрсоцбанк» позичковий рахунок №2203. В пункті 3.3.7 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника своєчасно та в повному обсязі погашати транші кредиту в строки, передбачені п.1.1.2 договору.
       Згідно висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи №2658 від 18.10.2018 року, складеного за результати проведення судово-економічної експертизи у цивільній справі № 461/4343/17 за даними п.1.1.1. Договору №600/07-105 від 12.06.2007 р. (т.1 а.с.9-13) процентна ставка за користування кредитом становить 9,50% річних. В межах наявних матеріалів, реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення Договору №600/07-105 від 12.06.2007 р. (т.1 а.с.9-13) не визначені. В результаті проведеного дослідження, виходячи з умов на момент укладення Договору №600/07-105 від 12.06.2007 р. (т.1 а.с.9-13), (в т.ч. даних графіку платежів, наведених у п.1.1.2. договору) та наявних матеріалів, встановлена сукупна вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту) складає: реальна процентна ставка на момент укладення Договору №600/07-105 від 12.06.2007 р. (т.1 а.с.9-13) - 10,99%; абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення Договору №600/07-105 від 12.06.2007 р. (Т.1 а.с.9-13) - 67869,50 шв.франків.
       В результаті проведеного дослідження, в частині арифметичних розрахунків, виходячи з умов на момент укладення Договору про внесення змін б/н від 13.12.2013 р. (т.1 а.с.15), (в т.ч. даних Додатку №1 (т.1 а.с.16) до нього) та наявних матеріалів, встановлена сукупна вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту) складає: реальна процентна ставка на момент укладення Договору про внесення змін б/н а 13.12.2013 р. – 11,21 %; абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення Договору про внесення змін б/н від 13.12.2013 р. - 9282,70 шв.франків.
       Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що висновком судово-економічної експертизи встановлено, що під час укладення оскаржуваних договорів банк приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав в угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів ОСОБА_1 в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості; у кредитному договорі відсутні також такі умови, як рахунок, який відповідач зобов`язаний відкрити ОСОБА_1 , як позичальнику, рахунок, на який позивач повинен здійснювати повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом.
       Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.
       Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1341цс15 від 02 грудня 2015 року за змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю,виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець,виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки, тощо.
       Аналіз умов оспорюваного договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 600/07-105 від 12 червня 2007 року та договорів про внесення змін до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 600/07-105 від 12 червня 2007 року, свідчить про те, що спірні кредитні договори підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв щодо внесення до нього інших умов та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитних договорів, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до оспорюваного кредитного договору, який підписаний позивачем, міститься повна інформація щодо умов кредитування.
       Зміст зазначених договорів, на думку колегії суддів, відповідає вимогам п.2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно якого Банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.
       Згідно п.2.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Банки зобов`язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією.
       Як вбачається з наявного в матеріалах справи запиту на отримання кредиту, підписаного позивачем ОСОБА_1 , останній підписанням цього запиту підтвердив, що Банк надав йому повну, достовірну та вичерпну інформацію про всі умови кредитування, а саме отримання та повернення кредиту (т.1, а.с.39).
       Крім того, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував, що відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
       Ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції позивачем не надано інших належних та достатніх доказів на підтвердження заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.
       З наведених мотивів, рішення суду слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову  ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 600/07-105 від 12.06.2020 року відмовити. 
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   
       
       Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк», задоволити.
               Рішення Галицького районного суду міста Львова від 12 березня 2019 року скасувати.
       Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 600/07-105 від 12.06.2020 року - відмовити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 15 жовтня 2020 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Шеремета Н. О.

                                                                               Цяцяк Р. П.