ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/3790/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року (головуючий суддя Златін С.В.)
у справі  № 160/3790/20
за позовом    ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про  оскарження дій суб`єкта владних повноважень, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління фонду України в Дніпропетровській області в, якому просив:
  визнати протиправними дії відповідача при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018 щодо зменшення позивачу розміру пенсії за вислугу років з 90% на 70% грошового забезпечення, а потім на 80%, а також частковим обмеженням пенсії в 2018 та 2019 роках та обмеження пенсії максимальним 10-кратним розміром;
визнати протиправним видачу позивачу відповідачем заниженої пенсії з 01.07.2012 року по 01.01.2018;
зобов`язати відповідача здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії позивачу у порядку та розмірах визначених  постановою КМУ № 103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяких іншим категоріям осіб", виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, зі 100% виплатою підвищення пенсії за 2018 та 2019 роки та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум без обмеження пенсії максимальним 10-ти кратним розміром (121 769,97 грн.);
зобов`язати відповідача компенсувати позивачу різницю в недоотриманої пенсії за період з 01.07.2012 по 01.01.2018.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з   06.07.2000 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Загальна вислуга років становить 34 роки, а тому позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ - у розмірі 90 % грошового забезпечення, як звільненому у відставку за станом здоров`я. У 2012 році відповідачем на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», було перераховано пенсію позивача з 01.07.2012 на підставі розміру грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.04.2012. Проте, при перерахунку пенсії було зменшено відсоткове значення її розміру з 90 % до 80 % сум грошового забезпечення на підставі частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, чинній на час перерахунку пенсії. У 2018 році відповідачем на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», було перераховано пенсію позивача з 01.01.2018 на підставі довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2018, виданої уповноваженим органом Служби безпеки України та при перерахунку пенсії було зменшено відсоткове значення її розміру з 80% до 70% сум грошового забезпечення на підставі ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, чинній на час перерахунку пенсії. Зазначені обставини змусили позивача з 13.04.2018 перейти на пенсію по інвалідності, основний розмір якої становив 80 % грошового забезпечення.
Позивач вважає, що при перерахунку його пенсії відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ з 01.07.2012 на підставі Постанови КМУ № 355 та з 01.01.2018 на підставі Постанови КМУ № 103, у відповідача були відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
За таких обставин, на думку позивача, у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії з 01.07.2012 з 90 % до 80 % сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку та з 01.01.2018 з 80 % до 70 % сум грошового забезпечення.
Також, позивач звертає увагу, що аналогічна правова позиція була викладена в рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018 щодо зменшення позивачу розміру пенсії за вислугу років з 90% на 70% грошового забезпечення у період з 01.01.2018 по 12.04.2018 включно,   часткове обмеження виплати пенсії з 01.01.2018 та обмеження пенсії максимальним 10-кратним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення за період з 01.01.2018 по 12.04.2018 включно без обмеження пенсії максимальним 10-ти кратним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії з 01.01.2018 ОСОБА_1 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 без обмеження пенсії максимальним 10-ти кратним розміром.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області під час проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2012 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.07.2012 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про розмір грошового забезпечення від 21.05.2012 № 55/11/4031 починаючи з 01.07.2012. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов до висновку, що при здійсненні перерахунку пенсії позивачу, яка призначена з 2000 році, у відповідача були відсутні правові підстави для обмеження її розміру 80% з 01.07.2012, 70% з 01.01.2018 по 12.04.2018 відсотками грошового забезпечення. Також суд зазначив, що   оскільки пенсія позивачу призначена у 2000 році, то під час її перерахунку не застосовується максимальний розмір визначений Законом №3668-VI.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції, за твердження скаржника, пенсійний орган діяв на підстав, в межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишити без змін, та ухвалити нове рішення про можливість переходу позивачу на пенсію за вислугою років з 90% грошового забезпечення на підставі заяви, а також про перерахунок пенсії з 80% на 90% з 12.04.2018 по теперішній час.
Дослідивши доводи та викладені вимоги у відзиві на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Порядок подання та зміст відзиву на апеляційну скаргу визначено ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.2 ст. 304 КАС України, відзив на апеляційну скаргу має містити, зокрема, обґрунтування заперечень щодо зміст і вимог на апеляційну скаргу.
Як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу, позивачем фактично заявлено нові позовні вимоги, підставою яких стало наслідки прийнятого оскаржуваного відповідачем рішенням в даній справі.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Виходячи з визначених вказаною правовою нормою повноважень суду апеляційної інстанції щодо перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог, викладених скаржником в апеляційній скарзі, питання законності та обґрунтованості рішення суду в частині відмови позовних вимог не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції в межах цього апеляційного провадження.
Крім того, переглядаючи судове рішення першої інстанції і діючи виключено в межах приписів ст. 308 КАС, суд апеляційної відповідно до ч.5 ст.308 КАС України не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Виходячи з наведеного, означені вище вимоги позивача у відзиві на апеляційну скаргу  не підлягають розгляду в межах даного апеляційного провадження. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач -   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   з 06.07.2000 є пенсіонером Служби безпеки України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон №2262-ХІІ).
У відповідності до Порядку № 45 та на виконання Постанови № 355 Службою безпеки України підготовлено довідку від 21.05.2012р. №55/11/4031 про розмір грошового забезпечення, згідно з якою у позивача, за посадою - начальник відділу в рег. органі, яку він займав   на день звільнення зі служби, грошове забезпечення для обчислення пенсії становить 8455,34 грн.
Відповідно до роздруківки перерахунку пенсії з 01.07.2012 грошове забезпечення для обчислення пенсії становить 4  592,89 грн.
Надалі, внаслідок зміни грошового забезпечення відповідних категорій осіб, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, позивачу проведено перерахунок призначеної пенсії за вислугу років.
Згідно копії розрахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 по пенсійній справі N/A 4031, основний розмір пенсії зменшено з 90 % до 70% від суми грошового забезпечення.
13.04.2018 на підставі особистої заяви, ОСОБА_1 було переведено на пенсію по 2 групі інвалідності від травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, розмір якої складає 80 % відповідних сум грошового забезпечення.
З метою з`ясування причини зменшення відсоткового значення грошового забезпечення для перерахунку пенсії, позивач 03.02.2020 та 18.02.2020 звернувся з листом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з проханням надати йому копії документів, які стали підставою для здійснення перерахунку пенсії.
Листом № б/н Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено позивача про те, що Законом України від 08.07.2011 №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набув чинності з 01.01.2011, було внесено зміни до низки актів, в тому числі до ст.. 13 Закону України №2262 про розмір пенсії за вислугу років у відсотках. На виконання Постанови №103 позивачу було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 за чинною на дату його проведення редакцією Закону №2262, а саме у розмірі 70% від грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. Окрім вказаного зазначено, що на підставі заяви ОСОБА_1 , його з 13.04.2018 було переведено на пенсію по 2 групі інвалідності, розмір якої складає 80% відповідних сум грошового забезпечення. Також повідомлено, що оскільки пункти 1-3 Постанови №103 виключено, то з 01.01.2020 виплата пенсії здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.
Позивач вважає, що таке безпідставне зменшення відсоткового значення грошового забезпечення з 90% до 70%, а потім до 80% призвело до зменшення розміру його пенсії та порушило гарантоване позивачу Конституцією України право на належне пенсійне забезпечення.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. 
Спір у даній справі виник, зокрема, з приводу правомірності розрахунку розміру підвищення до пенсії, виходячи з визначення його максимального розміру у відповідності до умов, передбачених абзацом 2 пункту 1  постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» установлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків розміру пенсій.
При цьому, абзацом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що розміри пенсії, обчислені з урахуванням підвищень, передбачених абзацом 1 цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294, за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.
Аналіз положень      постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» свідчить, що максимальний розмір підвищення до пенсії, обчисленої відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати різницю між розміром пенсії, що виплачується особі, та розміром пенсії, обчисленої з грошового забезпечення за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.
З метою реалізації      постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка прийнята задля збільшення розмірів пенсій вказаних категорій осіб, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до набрання чинності зазначеною постановою, пунктом 2 цієї передбачено обов`язок відповідних установ забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294 станом на 1 квітня 2012 року.
Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідачем при розрахунку розміру підвищення до пенсії, її максимальний розмір обраховано із вказаного у довідці грошового утримання станом на 1 квітня 2012 року та виходячи із 80 %, визначених статтею 13 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (як максимальний відсоток на час цього розрахунку).
Відповідно до частини 2      статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»      в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до      статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.
Згідно частини 2      статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»      у редакції відповідно до      Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI      максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).
Таким чином, з 01.10.2011 положення частини 2      статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   щодо визначення максимального розміру пенсії за вислугу років 90 % відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї      статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI.
З урахуванням наведеного, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Внесені      Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI      зміни до частини 2      статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»      щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 % грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Крім того, вирішуючи питання про застосування      Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»      у часі, суд виходить із того, що згідно із      статтею 22 Конституції України   закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 10 грудня 2013 року №21-420а13 та №21-348а13, від 17 грудня 2013 року№21-445а13.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при розрахунку розміру підвищення до пенсії на підставі      постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний її розмір має обраховуватись із вказаного у довідці грошового утримання станом на 1 квітня 2012 року, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.
Таким чином, відповідач зобов`язаний при обчисленні розміру підвищення пенсії позивача виходити із 90 % від грошового забезпечення, визначеного станом на 01.04.2012.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 03.04.2018 в справі №175/1665/17 (2-а/175/41/17).
Крім цього, предметом спору у даній справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо зменшення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі   постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».      
Суд зазначає, що дана справа є типовою та відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 240/5401/18, провадження № Пз/9901/58/18 від 04.02.2019, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019.
Відповідно до частини третьої   статті 291 КАС України   при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Статтею 19 Конституції України   встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року   (далі - Закон № 2262-ХІІ), у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:
а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;            
б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);
в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах   Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей»   (1763-15) (пункт «в» статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).
Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому   законом   порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
8 липня 2011 року Верховною Радою України прийнято   Закон № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»   (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до   Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри « 90» замінено цифрами « 80».
27 березня 2014 року Верховною Радою України прийнято   Закон №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні"   (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до   Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.
Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 1 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.
Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цимЗаконом   та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього   Закону   провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього   Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього   Закону.
Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього   Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Усі призначені за цим   Законом   пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим   Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постанова Кабінету Міністрів України №704 набрала чинності з 1 березня 2018 року.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідно до пункту 1 якої (чинного на час здійснення перерахунку пенсії)      постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із   Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із   Законом   особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до   постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
13 лютого 2008 року постановою Кабінету Міністрів України №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   (далі - Порядок №45), відповідно до пункту 3 якого (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.
Пунктом 4 Порядку №45 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Аналіз вищенаведених норм права вказує, що   стаття 13 Закону №2262-ХІІ   регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку. Внесені   Законом №3668-VІ   та   Законом №1166-VII   зміни до   статті 13 Закону №2262-ХІІ   щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим   Законом   у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми   статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка не зазнала змін у зв`язку з прийняттям   Закону №3668-VІ   та Закону №1166-VII.
Судом встановлено, що з 2000 року позивачу призначена пенсія за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення. На момент призначення пенсії позивачу діяла норма частини 2   статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визначала, що       максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Відтак, при здійсненні перерахунку пенсії позивачу, яка призначена з 2000 року, у відповідача, починаючи з 01.01.2018 по 12.04.2018 (до моменту переходу на пенсії по інвалідності), були відсутні правові підстави для обмеження її розміру 70% відсотками грошового забезпечення, з посиланням на частину 2   статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки дане обмеження, на думку суду, не має зворотної сили, стосується лише обчислення максимального розміру пенсії призначеної на час дії цієї ж норми (в редакції на момент існування спірних правовідносин), і не може обмежувати право позивача на отримання пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії зі 100% виплатою підвищення пенсії за 2018 та 2019 роки, суд зазначає таке.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 постановлено, перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704.
Відповідно до п. 2 Постанови   № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Таким чином, збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього військовослужбовця на підставі Постанови №704.
Отже, в силу приписів ст. 63 Закону України № 2262, п. 4 Порядку № 45, позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року.
При цьому Кабінет Міністрів України уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним шляхом прийняття Порядку № 45.
Як видно зі змісту п.п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103, вказаними пунктами постанови Кабінет Міністрів України фактично зменшувався розмір доплат до пенсій, за результатами перерахунку, у 2018 та 2019 роках, встановлюється особливий порядок виплати пенсії.
Суд критично оцінює посилання відповідача на вимоги статті 63 Закону № 2262- ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України № 103 в частині наявності у відповідача права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії з наступних підстав.
Згідно із частиною третьою статті 52 Закону № 2262- ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Згідно із частиною другою статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Таким чином, законодавець розмежував наступні поняття «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії» та «порядок перерахунку пенсії».
Системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати «порядок перерахунку пенсії» не є тотожним праву встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії».
Враховуючи те, що п.п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103, якими встановлено «строки виплати пенсії», не відповідають вимогам Закону № 2262-ХІІ, оскільки Кабінет Міністрів України має лише право встановлювати «порядок перерахунку пенсії», а не «строки виплати пенсії», то суд застосовує вимоги Закону № 2262-ХІІ, а не вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України до спірних правовідносин.
Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність постанови Кабінету Міністрів України про встановлення умов та порядку перерахунку пенсії позивачу після визнання протиправними та нечинними пунктів 1,2 Постанови № 103, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393». Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01 березня 2018 року і є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань як підставу відмови у виплаті пенсії позивачу у повному обсязі, оскільки гарантовані законом виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.
Відмова пенсійного органу у проведенні позивачу виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).
Судом встановлено, що відповідачем, на момент розгляду справи судом, було проведено, з 01.01.2018, перерахунок розміру пенсії позивача та встановлено виплату лише 50% суми підвищеної пенсії в період з 01.01.2018 по 31.12.2018, а з 01.01.2019 - 75% суми підвищеної пенсії. Вказаний розмір виплати перерахованої суми пенсії було встановлено на підставі п.1 та п. 2 Постанови №103, які не застосовуються судом до спірних правовідносин.
Зазначені обставини свідчать про необхідність відновлення права позивача на отримання у повному об`ємі (100 %) належних йому сум пенсійних виплат за період з 01 січня 2018 року, які повинні були розраховані та виплачені відповідно до чинних у зазначений період нормативно-правових актів.   
Щодо позовної вимоги позивача стосовно обмеження відповідачем розміру пенсії   максимальним   10-ти кратним розміром, суд зазначає наступне.
У відповідності до пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 року, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Згідно пенсійної справи позивача, копія якої міститься у матеріалах справи, пенсію позивачу призначено з 06.07.2000 року довічно, а тому обмеження пенсії позивачу максимальним розміром не відповідає вимогам пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що пенсійний орган протиправно обмежив розмір пенсії позивача максимальним   10-ти кратним розміром.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській залишити без задоволення.  
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі № 160/3790/20 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у випадках та строки, встановлені ст.ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко