Постанова
Іменем України
 
24 вересня 2020 року                                                                              
м. Київ
 
справа № 635/790/15-к 
провадження № 51-9529км18
Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати Касаційного кримінального суду
 
головуюча                                                  ОСОБА_1 ,
судді:                                                            ОСОБА_2 ,  
ОСОБА_3 ,
 
секретар судового засідання    ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження:
прокурор                                         ОСОБА_5 ,
 
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 січня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42016221430000047, стосовно  ОСОБА_7 .
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
 
Вимогою до суду касаційної інстанції є скасування ухвали Харківського апеляційного суду від 13 січня 2020 року та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вимогу мотивовано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки проведення позапланової виїзної ревізії не передбачено положеннями Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України). 
Зміст судових рішень, у тому числі оскаржуваного, рух провадження і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Ухвалоюслідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 5 лютого 2015 року задоволено клопотання слідчого СВ Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області та надано дозвіл на проведення позапланової виїзної ревізії Комунального підприємства Пісочинської селищної ради (далі – КП) «ВІНсантехнік» і ПП «БК «Нехтялов».
 
Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 30 серпня 2018 року повернув апеляційну скаргу захиснику ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_7 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати Касаційного кримінального суду постановою від 05 листопада 2019 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнив, ухвалу Апеляційного суду Харківської області від  30 серпня 2018 року про повернення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду від 5 лютого 2015 року скасував і призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Харківський апеляційний суд ухвалою від 13 січня 2020 року поновив строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 5 лютого 2015 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишив без задоволення, а ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 5 лютого 2015 року – без зміни. 
Суд апеляційної інстанції в ухвалі послався на те, що на час розгляду клопотання слідчим доведено необхідність надання дозволу на проведення позапланової виїзної ревізії окремих аспектів фінансово-господарської діяльності Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, оскільки в органу досудового розслідування було достатньо підстав вважати, що в діях посадових осіб Пісочинської селищної ради може мати місце службове зловживання і призначення такої перевірки є одним із способів, яким можливо встановити наявність чи відсутність шкоди, завданої бюджету Пісочинської селищної ради.
Позиція інших учасників судового провадження
 
Прокурор у засіданні касаційного суду заперечувала проти доводів касаційної скарги.

Мотиви Суду
 
Предметом розгляду у цій справі є ухвала апеляційного суду, якою залишена без змін ухвала слідчого судді про надання дозволу органу розслідування на проведення позапланової ревізії.
Питання про повноваження слідчого судді надавати такий дозвіл вже неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17 було визнано, що повноваження слідчого судді виносити ухвалу надання дозволу на проведення позапланової перевірки, не передбачено КПК (пункти 14, 21). На цьому висновку Суду ґрунтується висновок про обов`язок апеляційної інстанції розглядати апеляційні скарги на ухвали, постановлення яких не передбачене КПК, і приймати рішення, які враховують висновок Верховного Суду щодо повноваження слідчого судді приймати такі ухвали.
Суд не вбачає підстав змінювати підхід, виражений у цій постанові, лише з тієї причини, що в оскарженій ухвалі мова йде не про позапланову перевірку, а про позапланову ревізію, оскільки ухвали про дозвіл на проведення позапланової ревізії також не передбачені КПК.
Передбачене Главою 26 КПК України право на оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, процесуальним інструментом забезпечення додержання судами першої інстанції та слідчими суддями єдиних підходів у застосуванні норм права та виправлення судової помилки на цьому етапі кримінального провадження. Таким чином, важливим у цьому випадку є не тільки сама можливість оскарження в апеляційному порядку таких ухвал слідчих суддів, а й беззаперечне дотримання основних засад і принципів кримінального судочинства під час перевірки ухвали слідчих суддів апеляційним судом у зв`язку з прийняттям ним остаточного рішення.
Суд зазначає, що апеляційний суд, приймаючи своє рішення за апеляційною скаргою, не врахував правову позицію Верховного Суду щодо повноважень слідчого судді виносити ухвалу про дозвіл на проведення позапланової перевірки, на яку були прямі посилання в апеляційній скарзі, без жодного обґрунтування її незастосовності у цій справі.
Відповідно до статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики, однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Частини 5 та 6 статті 13 того ж Закону зобов`язують всіх суб`єктів владних повноважень керуватися висновками щодо застосування норм права, викладеними у постановах Верховного Суду, а суди враховувати їх при застосуванні норм права.
Як зазначено у згаданому вище рішенні Великої Палати Верховного Суду, ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення позапланової перевірки не передбачено КПК, то немає ні дозволу, ні заборони щодо апеляційного оскарження такої ухвали. Суд вважає, що цей висновок, mutatis mutandis, також стосується й касаційного оскарження ухвали апеляційного суду, якою, всупереч правовій позиції Суду, залишено в силі ухвалу слідчого судді, прийняту поза межами його повноважень, і у випадках, подібних до цієї справи, правило частини 4 статті 424 КПК не може обмежити невід`ємне повноваження Верховного Суду забезпечувати єдність судової практики і стабільність правовідносин у державі.
 
Отже, ухвала Харківського апеляційного суду від 13 січня 2020 року прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що призвело до необґрунтованого процесуального обмеження прав та законних інтересів ОСОБА_7 , порушило принципи законності та обґрунтованості кримінального провадження та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК, надати оцінку всім доводам апеляційної скарги та прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд 
 
ухвалив:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 січня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                              ОСОБА_3