Справа № 126/1586/20 
Провадження № 33/801/866/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач: Якименко М. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Ткач І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2020 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою судді Бершадського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 гривень на користь держави.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам. 
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката, свідка ОСОБА_2 , суддя вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін, з огляду на таке.
Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Відповідно до  ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
  П. 2.9 (а) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є правильними і підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 461148 від 12.07.2020 року 22 год. 10 хв. зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 , 12.07.2020 року 21 год. 15 хв. в с. Красносілка по вул. Незалежності, керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з.  НОМЕР_1  в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в Бершадській ОЛІЛ, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху, з даним протоколом скаржник був ознайомлений, згоден, про що свідчить його підпис (а.с.2);
- висновком Бершадської ОЛІЛ №104, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.07.2020, згідно якого лікарем зазначено, що  ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний – 1,82 ‰ (а. с. 4);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3);
- направленням водія транспортного засобу з метою виявлення такого стану або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5).
Так в ході оформлення протоколу про адміністративне порушення працівниками поліції було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом. 
Вище перелічені докази узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість доводиться зібраними матеріалами по справі.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).
Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Відповідно до п. 13 Порядку №1103 від 17.12.2008 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.
Працівники поліції забезпечили проведення огляду правопорушника в закладі охорони здоров`я.
Враховуючи наведене, суддя вважає, що працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.
Крім того в поясненнях правопорушник власноручно зазначив, що випив 0,5 пива «Чернігівське» і підтвердив це особистим підписом, тобто  ОСОБА_1 визнав свою вину (а.с. 2).
Будь яких інших пояснень правопорушник ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні окремо не подавав. 
До суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав. 
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов вірного висновку про доведеність ОСОБА_1 вини у порушенні п. 2.9А Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи скаржника, що відсутній склад правопорушення, так як не керував авто, а перебував на пасажирському сидінні транспортного засобу, суддя вважає необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи. 
З даним протоколом скаржник погодився, також в ньому власноручно надав пояснення, тобто з даним протоколом був згоден, про що свідчить його підпис.
Під час складання протоколу працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 його зміст, права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, вилучено у останнього водійське посвідчення та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Будь-яких зауважень щодо його змісту чи клопотань не заявляв та протокол підписаний правопорушником.
Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення. 
Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника, не надано. 
Відтак вказані доводи апеляційної скарги, не заслуговують на увагу та не спростовують висновків суду, оскільки дані обставини не підтверджуються жодними допустимими доказами.
Щодо доводів скаржника про те, що судом першої інстанції проігноровано його клопотання про виклик свідка  ОСОБА_2  для допиту в судовому засіданні, що позбавило суд можливості об`єктивно розглянути справу, суддя апеляційного суду звертає увагу на те, що порушення усунуте судом апеляційної інстанції, так як вказаний свідок викликана в судове засідання в апеляційній інстанції та не позбавлена надати пояснення.
Так свідок ОСОБА_2 показала суду, що в той день саме вона перебувала за кермом, хоча не має водійського посвідчення. Працівники поліції не зупиняли їх машину, а вже під`їхали до неї, коли автомобіль був припаркований у дворі.
Суд апеляційної інстанції оцінює дані покази критично.
Також не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що суд неправомірно відхилив клопотання про відкладення розгляду справи та порушив процесуальні норми ст. 256 КУпАП, що полягали в розгляді справи у відсутність ОСОБА_1 . 
Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що дана адміністративна справа надійшла до Бершадського районного суду 24.07.2020 та призначалася до розгляду на: 10.09.2020, 23.09.2020 та 12.10.2020. Слухання неодноразово відкладали за клопотанням правопорушника та його адвоката. 
12.10.2020 від адвоката надійшло до суду клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату у зв`язку із хворобою скаржника (а.с.9-11).
Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги вказане клопотання  ОСОБА_1 , копії медичних документів та обґрунтовано зазначив, що обстеження проводилось 09.10.2020, а справу призначено на 12.10.2020. При цьому адвокат захищав інтереси скаржника також не позбавлений був можливості з`явитись в судові засідання.
Наявні в матеріалах справи копії медичних документів не впливають на законність прийнятої постанови.
Оскільки строки накладення адміністративного стягнення спливали, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно був повідомлений про місце і час розгляду справи, суд першої інстанції вживав всі заходи для реалізації ОСОБА_1 своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, тому прийшов до вірного висновку про розгляд справи у його відсутності.
Крім того відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відтак факт розгляду судом адміністративної справи у відсутність ОСОБА_1 не спростовує висновків суду. 
Крім того, доводи скаржника про те, що пояснення свідків, в судовому засіданні ними не підтверджені та в матеріалах справи відсутні їх письмові пояснення, які зазначені в протоколі, суддя апеляційної інстанції також вважає безпідставними та розцінює як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Оскільки не спростовують факт перебування скаржника в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, який підтверджений медичним висновком.
Враховуючи наведене, працівниками поліції було дотримано порядок огляду  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.
Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.
За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджені належними та допустимими доказами.
Висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.
З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.
Інші доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.
Суддя вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки факт перебування у стані алкогольного сп`яніння знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
ОСОБА_1 не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294  КУпАП, суддя – 
                                       П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя                                                          М. М. Якименко