Єдиний унікальний номер 236/2309/20 
Номер провадження 22-ц/804/3548/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020  року                                                                                                                     м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Канурної О.Д., Папоян В.В.,
за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,
позивачки ОСОБА_1 ,   
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2020 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Сердюк Н.В. в місті Лимані Донецької області, повне судове рішення складено 05 жовтня 2020 року, в справі номер 236/2309/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її донька – ОСОБА_3 . 
Після її смерті залишилося спадкове майно – житловий будинок АДРЕСА_1 . 
Як спадкоємець першої черги, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви, у зв`язку з пропуском строку для подання заяви. 
Позивачка вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини пропущено з поважних причин, а саме, через погіршення стану здоров`я, пов`язаного з хронічними захворюваннями, та необхідністю проходження лікування. 
Просила суд визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про відкриття спадщини за законом після померлої доньки.
Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовлено.
Із вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, просила скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним.
В період з 26.06.2017 року по 23.12.2017 року вона неодноразово зверталась до сімейного лікаря амбулаторії смт Ямпіль з приводу стану свого здоров`я та захворювання, про що свідчить виписка із медичної карти від 26.10.2020 року.
Вважає, що строк прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, а саме, у зв`язку зі станом її здоров`я.
В відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Позивачка в апеляційній скарзі не вказала, в чому полягає незаконність та/або необґрунтованість   рішення,   не   подала  належних   доказів,   не  зазначила  нові  обставини,   що 
підлягають встановленню.
Позивачка не надала клопотання про поважність неподання виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого за період з 23.06.2017 по 23.12.2017 року, яку було видано 26.10.2020 року, тобто після ухвалення судового рішення.
Вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено всі обставини справи, надано належну оцінку доказам та ухвалено рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання ним 11 грудня 2020 року рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 151).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю не з?явившегося відповідача. 
Заслухавши суддю – доповідача, позивачку ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.  
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_1 (а.с. 5-6).
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що внесено актовий запис № 556 Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 7).
З постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії  №953/02-31 від 24 червня 2020 року вбачається, що державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Алексєєвою В.Є. відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ,  у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с. 9).
З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкова справа №64626367 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , заведена приватним нотаріусом Трубніковим А.О., спадкоємцем є чоловік ОСОБА_2 (а.с. 39, 79-80). 
Зі свідоцтва  про  право  на  спадщину  за  законом  від  16 квітня 2020 року  вбачається,  що 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1978 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 40). 
З витягу Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що за номером запису 36276813 зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про  право  на  спадщину  за  законом  від  16 квітня 2020 року  (а.с. 41).
З виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №75-83 вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні Комунального лікувального закладу «Центральна міська клінічна лікарня» м. Дружківка Донецької області з 09.01.2018 року по 12.01.2018 року (а.с. 10).  
Згідно з випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1555 ОСОБА_1 з 20.11.2019 року по 29.11.2019 року перебувала на лікуванні в комунальному закладі охорони здоров`я «Часівоярська міська лікарня №3» (а.с. 11-12). 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визначення позивачу додаткового строку для відкриття спадщини, оскільки позивачем не надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону. 
Згідно із частинами першою-другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Частиною першою та третьою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 
Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17 зроблено висновок, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує  спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Судом    встановлено,    що    ОСОБА_3 ,   
ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою позивачки ОСОБА_1 .
З постанови про відмову у вчинення нотаріальних дій  №953/02-31 від 24 червня 2020 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 звернулася в червні 2020 року до державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Алексєєвій В.Є. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та їй відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом  у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.
Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 квітня 2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після смерті ОСОБА_3 , успадкував житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 .
З виписок з медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого №75-83 та №1555 вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні  Комунального лікувального закладу «Центральна міська клінічна лікарня» м. Дружківка Донецької області з 09.01.2018 року по 12.01.2018 року та  з 20.11.2019 року по 29.11.2019 року – в    комунальному закладі охорони здоров`я «Часівоярська міська лікарня №3».
Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції надала суду для ознайомлення амбулаторну медичну картку, з якої видно, що протягом певного часу свого життя, зокрема з 1977 року, вона періодично зверталася за медичною допомогою через різні захворювання (а.с. 93-113).
Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Отже, надані позивачкою докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з погіршенням її стану здоров`я, хворобою, лікуванням не є належними доказами, оскільки охоплюють інший період у часі.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та нести ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що зазначені ОСОБА_1 причини, а саме: тривала хвороба, не пов`язані із об`єктивними та істотними труднощами, які унеможливили звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та враховуючи, що датою відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті), а із заявою про прийняття спадщини позивачка звернулась лише у червні 2020 року, тобто, практично через три роки після дати відкриття спадщини, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову через недоведеність, що  її стан здоров`я перешкоджав  вчасно подати заяву про прийняття спадщини, та наявності у неї, як спадкоємця, інших об`єктивних, непереробних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, тобто, пропуск зазначеного строку відбувся з поважних причин.
Такі ж висновки викладені Верховним Судом у постановах №361/7454/18 від 01 квітня 2020 року, №127/12911/18 від 02 листопада 2020 року та  №664/2051/18-ц від 26 листопада 2020 року.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України  при виборі і застосуванні норми права до 
спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з висновками суду першої  інстанції стосовно установлення обставин справи, до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 367 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної  інстанції. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує  суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Підстав для скасування судового рішення не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати позивача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 23 грудня 2020 року.

Суддя: