УХВАЛА

17 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа №  906/1091/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Львова Б. Ю. (головуючий), Булгакової І. В. і Малашенкової Т. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Товариство)
на рішення господарського суду Житомирської області від 14.01.2020
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2020
зі справи № 906/1091/19
за позовом Товариства
до комунального підприємства «Озерне» Новогуйвинської селищної ради
про стягнення 240  483,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду господарського суду Житомирської області від 14.01.2020, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2020, в задоволенні позову відмовлено. 

25.11.2020 (згідно з поштовою відміткою «Укрпошта Експрес») Товариство звернулося з касаційною скаргою від 02.10.2020 № 39/5-1026-20 до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 14.01.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2020 зі справи та винести нове рішення про задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Товариства, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з урахуванням такого.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;   б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;  г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 встановлено у розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову, з яким Товариство у 2019 році звернулося до господарського суду Житомирської області про захист порушених прав, є стягнення 240  483,60 грн., а отже, ціна позову у справі № 906/1091/19 не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ГПК України. 

Звертаючись до суду касаційної інстанції, Товариство зазначає, що підставами касаційного оскарження є «підпункти а, б, в пункту 2 частини 3 ст.287 ГПК України», однак ні доводів, ні доказів, що підтверджують наявність таких обставин, з матеріалів касаційної скарги не вбачається, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі немає.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства на рішення господарського суду Житомирської області від 14.01.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2020 зі справи № 906/1091/19, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню. 

На підставі викладеного та керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Житомирської області від 14.01.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2020 зі справи № 906/1091/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя                                                                                                       Б. Львов

Суддя                                                                                                       І. Булгакова

Суддя                    Т. Малашенкова