ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/212/20                        Головуючий суддя І інстанції Назаренко О. В.
Провадження № 22-ц/818/3938/20                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року                                                                м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 червня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Назаренко О.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей та додаткових витрат на дитину, 

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000,00 грн з усіх видів прибутків, які відповідач отримуватиме, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000,00 грн з усіх видів прибутків, які відповідач отримуватиме, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною двадцяти трьох років; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з усіх видів прибутків, які відповідач отримуватиме, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення ОСОБА_3 повноліття в розмірі 500,00 грн; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу та витрати, пов`язані з витребування доказів, необхідних для підготовки справи до розгляду в загальній сумі 2060,00 грн.
Позов мотивовано тим, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , який зареєстрований 28 серпня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міськвиконкому Харківської області. Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та повнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Зазначає, що після фактичного припинення шлюбу діти проживають разом із нею, відповідач проживає окремо. З вересня 2019 року відповідач припинив приймати участь в утриманні спільних дітей. Жодної матеріальної допомоги на утримання дітей від нього вона не отримує. 
Вказує, що вона працює, заробітна плата на сьогодні складає 10115,00 грн, і цих коштів не вистачає для нормального утримання дітей. Відповідач приховує свої статки, в неї відсутня повна інформація про їх джерела і розмір, однак їй відомо, що він з 2005 року займається успішною підприємницькою діяльністю з виготовлення меблів. З огляду на спосіб життя та витрати відповідача, він отримує достатній доход для утримання своїх дітей. 
Зауважує, що старший син ОСОБА_4 є студентом 2 курсу Національного аерокосмічного університету денного відділення і не має можливості самостійно себе забезпечувати, потребує матеріальної допомоги, тому до закінчення навчання вона також його утримує. Вартість навчання на момент звернення з позовом до суду складає 1312,00 грн на місяць. Крім того, син має кожного для добиратися з передмістя Харкова до навчального закладу та повертатися додому, витрати на проїзд складають близько 860,00 грн. щомісячно. 
Також позивач зазначає, що молодший син ОСОБА_3 постійно зростає, їй необхідно дуже часто придбавати для нього новий одяг і взуття. Крім того, з 2014 року він має хронічне захворювання бронхіальну астму, потребує профілактичного лікування, нагляду спеціалістів, спеціального режиму життя і харчування, санаторно-курортного лікування. Крім того, ОСОБА_5 має музичні здібності та навчається у 2-му класі Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча музична школа №3 ім. М.В.Кармінського». Вартість навчання складає 380,00 грн. на місяць. Тому вона просить стягнути з відповідача1/2 частину додаткових витрат на лікування та розвиток здібностей ОСОБА_3 наперед. 
Окрім цього зазначила, що понесла витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. та витрати, пов`язані з витребуванням доказів у розмірі 60,00 грн. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Відповідач позов визнав частково, зазначив, що має двох дітей, ОСОБА_5 2008 року народження та ОСОБА_6 2000 року народження. Проживають вони усі разом у АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить відповідачу на праві приватної власності. Усі витрати по сплаті комунальних послуг несе відповідач. Крім того, він особисто сплачує навчання сина, та щомісячно надає дітям кошти. У відповідача на утриманні знаходяться ще його батьки-пенсіонери, які мешкають у м. Ізюм, має змогу сплачувати щомісячно аліменти на утримання молодшого сина у розмірі 1500,00 грн.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 червня 2020 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 10 січня 2020 року і до повноліття ОСОБА_3 .
 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який продовжує навчання, у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 10 січня 2020 року до закінчення навчання 30 червня 2022 року, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з витребуванням доказів у розмірі 60 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. гривень 40 копійок.
       В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 до закінчення навчання 30.06.22 року але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років у більшому розмірі 3000 грн, та стягнути з відповідача на її користь додаткові втрати на ОСОБА_3 у розмірі 500 грн на місяць наперед, починаючи з дня подання до суду позову та до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
В обґрунтування скарги зазначено, що старший син ОСОБА_4 навчається в НАУ ім. М.Є. Жуковського, вартість навчання складає 1312 грн на місяць, кожного дня син добирається з передмістя Харкова до начального закладу та повертається додому, тобто несе витрати на проїзд близько 860 грн. судом першої інстанції не враховано потреби старшого сина на харчування, придбання одягу та взуття, та інших першочергових потреб дитини.
Зазначає, що судом не враховано, що нею подано всі необхідні і достатні докази на підтвердження необхідності стягнення додаткових витрат на молодшого сина ОСОБА_3 . Зауважує, що нею було надано медичні висновку і призначення, розрахункові платіжні документи на підтвердження розміру вже понесених витрат з метою підтвердження сталого характеру и розміру цих витрат надано доказі на підтвердження додаткових витрат пов`язаних х розвитком здібностей дитини.
Вказує, що судом порушено принцип рівності батьків в обов`язках по утриманню дитини.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення залишити без змін.
Зазначає, що судом враховано можливість надання утримання другим з батьків, враховано, що з нього стягнуто аліменти на молодшого сина.
Вказує, що ОСОБА_1 в порушення вимог чинного законодавства додала до апеляційної скарги копії чеків про понесені додаткові витрати на молодшого сина,що відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України апеляційним судом прийматися до уваги не повинні. При розгляді справи позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження понесених витрат на медичне обстеження. лікування, придбання ліків для сина.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, без повідомленням учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, оскільки рішення суду першої інстанції оскаржене лише в частині стягнення додаткових витрати на дитину, та збільшення розміру аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, то в іншій частині що до стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 воно не переглядається судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.
Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін визначені у ст. 375 ЦПК України, за якою суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Судом першої інстанції встановлено, що Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 серпня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського місквиконкому Харківської області, актовий запис №223.
       Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського місквиконкому Харківської області01 лютого 2001 року) та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області 14 липня 2008 року). 
       Згідно довідки Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 20.12.2019 № 460, ОСОБА_4 є студентом Національного аерокосмічного університету 2 курсу 3 факультету денного відділення. Закінчує навчання 30 червня 2022 року. 
    Згідно з довідкою Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 20.12.2019 №14-353-19 про сплату освітніх послуг за ОСОБА_4 , який навчається по спеціальності «Комп`ютерні науки» факультет «Системи управління літальними апаратами» за період з 01.09.2018 року по 20.12.2019 року, договір №9-3/18 від 28.08.2018 року разом складає 18490,00 грн.
         На підтвердження оплати за навчання сина ОСОБА_7 позивачем надані квитанції: від 07.02.2019 призначення платежу оплата за навчання ХАІ дог. №9-3/18 від ОСОБА_4 у розмірі 2386,00 грн.; №1-1374К від 16.01.2019 призначення платежу оплата за навчання ХАІ дог. №9-3/18 від ОСОБА_4 у розмірі 1193,00 грн. 
       Як вбачається зі змісту довідки медичної картки школяра, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та консультативних висновків спеціаліста, перебуває на «Д» обліку з діагнозом бронхіальна астма, аномальна хорда лівого желудочка, вторинна кардіопатія. Дитина потребує педіатричного обстеження та профілактичного лікування.
       Також позивачем надана довідка Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча музична шкода №2 ім. М.В.Кармінського» від 23.12.2019 344, із якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно навчається в зазначеному закладі у 2-му класі за фахом «Фортепіано». На всі заняття за розкладом ОСОБА_8 супроводжує та щомісячно проводить батьківську плату за навчання мати ОСОБА_1 . Сума оплати з вересня по грудень 2019 року складає 1520 грн. 
 Відповідачем надані квитанції про сплату комунальних послуг, наданих за адресою проживання позивача.
Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, пов`язаних з навчанням старшого сина ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу сину, оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьки, у батька є можливість надавати таку допомогу.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на молодшого сина ОСОБА_3 суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів, що витрати позивача зумовлені особливими обставинами, а витрати на навчання такими, що зумовлені розвитком її здібностей, не надано жодних доказів на підтвердження понесених витрат на медичне обстеження, лікування у зв`язку з наявністю хронічної хвороби.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі N 6- 1489цс17 зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Спосіб участі батька в додаткових витратах визначається, наприклад, таким чином. Якщо мова йде про відвідування дитячого садку, фінансування здійснюється періодично. Коли дитина захворіла, оплата її лікування зазвичай відбувається на протязі певного часу, згідно рекомендації лікаря.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
З матеріалів справи вбачається, що позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на сина ОСОБА_3 на навчання в музичній школі, профілактичне лікування та догляд дитини. 
На підтвердження своїх вимог позивачем надано суду першої інстанції довідку Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча музична шкода №2 ім. М.В. Кармінського» від 23.12.2019 №344, зі змісту якої не вбачається терміну навчання.
Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач вказувала на необхідність придбання ліків, проведення медичного обстеження для сина ОСОБА_9 у зв`язку з наявністю у нього хронічної хвороби.
Так, матеріали справи свідчать про те, що у ОСОБА_3 наявні хронічні захворювання.
Проте матеріали справи не містять даних про те, що позивачем понесено витрати на медичне обстеження, лікування, придбання ліків для сина у зв`язку із такими захворюваннями. 
Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги у якості доказів, у якості понесених додаткових витрат на утримання сина надані позивачем чеки на придбання товарів в ТОВ «Сільпо», «Наша ряба», «Fozzy» оскільки ті продукти харчування, які купувалися, відносяться до звичайних і не призначені лікарем-дієтологом для спеціального харчування ОСОБА_9 , а тому не відносяться до додаткових витрат на дитину.
Також судова колегія не приймає до уваги копії чеків доданих до апеляційної скарги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З матеріалів справи вбачається, що позивач приймала участь у судових засіданнях при розгляді справи. Судом учасникам справи роз`яснювались їх права. Проте, позивачем не було надано цих чеків до суду першої інстанції, поважних причин неможливості подання доказів до суду першої інстанції позивачем не зазначено, зазначені докази не було предметом розгляду у суді першої інстанції. За наявності процесуальної можливості ніяких клопотань від позивача з цього приводу до суду першої інстанції не надходило.
Отже, зазначені позивачем витрати не викликані особливими обставинами, не пов`язані з розвитком конкретних здібностей доньки (творчих, спортивних тощо), а тому не є додатковими в розумінні ст. 185 СК України.
Такі висновки відповідають правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 569/6838/15-ц.
кі продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим поСтаттею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, я требують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення сином (донькою) віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Так, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_4 навчається у Національному по спеціальності «Компьютерні науки» факультет «Системи управління літальними апаратами» за договором від 28.08.2018 року вартістю навчання складає 18490 грн.
На підтвердження доказів сплати позивачем надано квитанції.
Також матеріали справи містять квитанції про оплату за навчання відповідачем.
Така оплата здійснена відповідачем за навчання у Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» ОСОБА_4 05 вересня 2019 року у розмірі 1312,00 грн., 31.10.2019 року у розмірі 1312,00 грн., 06 грудня 2019 року у розмірі 1312,00 грн..
Враховуючи, що ОСОБА_2 є працездатною особою, виходячи з вимог розумності та справедливості, та тих обставин, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 який продовжує навчання у розмірі 1000 грн. 
За таких обставин, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та відмові у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на молодшого сина обґрунтовано урахував обставини, що мають істотне значення.
При цьому позивач не позбавлена права повторного звернення до суду з позовом про стягнення понесених додаткових витрат, з наданням відповідних доказів на його підтвердження 
З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 червня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2020 року.

Головуючий –                                                 В.Б. Яцина

Судді -                                                                 І.В.Бурлака

                                                                       Н.П.Пилипчук