Ухвала
Іменем України 
22 жовтня 2020 року
м. Київ                                                                                                                                               
справа № 333/1665/18
провадження № 51-5029ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 липня 2020 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурором порушено питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що  не  були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону             (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, всупереч вищевказаному прокурор у своїй касаційній скарзі, оскаржуючи, у тому числі, вирок суду першої інстанції, не наводить конкретних порушень, допущених судом при постановленні вказаного судового рішення, які відповідно 
до положень ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням статей 412-414 цього Кодексу є підставами для його скасування, про що сформульовані його вимоги до суду касаційної інстанції.
Крім того, не містить касаційна скарга прокурора і доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, на що він вказує, як на підставу, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних судових рішень, з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.
Окрім зазначеного, прокурор у касаційній скарзі в обґрунтування незаконності вироку і ухвали щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу 
статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які він убачає у постановленні ухвали апеляційного суду, якою оскаржуваний вирок було залишено без зміни, в порушення принципу безпосередності дослідження доказів, не конкретизує, яким саме доказам без безпосереднього їх дослідження надав іншу оцінку суд апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Комунарського районного 
суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 липня 2020 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                             ОСОБА_3