Постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 159/5445/19
провадження № 51-1243 км 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
захисника                                         ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника                      ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Волинського апеляційного суду від  18 лютого 2020 року про повернення апеляційної скарги щодо ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019030110000814, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно
ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Битень Ковельського району Волинської області, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК.
Не погоджуючись з постановленим рішенням, захисник ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду зі скаргою на зазначену ухвалу суду першої інстанції.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 повернуто захиснику на підставі ст. 399 КПК у зв`язку з тим, що її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і в клопотанні про поновлення цього строку не наведено законних і обґрунтованих підстав для його поновлення.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу Волинського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Захисник посилається на неналежне виконання обов`язків захисником                              ОСОБА_8 , що призвело до порушення права на захист ОСОБА_7 .
Зазначає, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою доводи захисника про те, що судове засідання проводилося за відсутності ОСОБА_7 , який отримав ухвалу суду першої інстанції 15 листопада 2019 року, і строк апеляційного оскарження, на думку захисника, починається з зазначеної дати.
Захисник вважає, що суд апеляційної інстанції формально перевірив доводи апеляційної скарги захисника і дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку на апеляційне оскарження, що, на його думку, є порушенням п.1 ст. 6 та п. 1 ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу захисника обґрунтованою та просив її задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
За правилами ч.1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПКістотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана: 1) на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення; 2) на інші ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення; 3) на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із усталеної практики Верховного Суду та системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Зазначене кореспондується з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 8 жовтня 2020 року у справі № 461/3021/18 (провадження № 51-1246 км 20), від 29 вересня 2020 року у справі №265/2982/18 (провадження № 51-2844 км 20).
Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від                             27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча                    ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалу суду першої інстанції було постановлено 29 жовтня 2019 року за участю захисника ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 . У провадженні містяться дані про отримання повного тексту цього рішення захисником, законним представником та представником КП «Волинська обласна психіатрична лікарня смт. Олика».
16 грудня 2019 року захисник ОСОБА_6 , договір про надання правових послуг з яким було укладено 29 листопада 2019 року, тобто після постановлення ухвали суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Ковельського міськрайонного суду та одночасно заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на ту обставину, що він, маючи лише один день, позбавлений можливості подати апеляційну скаргу вчасно.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 стверджує, що він подав апеляційну скаргу через два тижні з часу ознайомлення з матеріалами справи, тобто 2 грудня 2019 року, саме з обставин, які є непереборними у зв`язку з завантаженістю адвоката по іншим справам. Вважає, що захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 КПК, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 забезпечено захисником на стадії досудового розслідування з моменту встановлення обставин його обмеженої осудності.
Адвокат ОСОБА_8 здійснював захист інтересів ОСОБА_7 до моменту постановлення ухвали судом першої інстанції. Даних про те, що зазначений захисник неналежним чином виконував обов`язки судом не встановлено. Посилання захисника ОСОБА_6 про неналежне виконання обов`язків захисником ОСОБА_8 є такими, що не підтверджуються матеріалами провадження чи будь-якими об`єктивними даними.
Тому колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, який, постановляючи судове рішення про відмову захиснику в поновленні процесуального строку та повертаючи апеляційну скаргу на підставі ст. 399 КПК, вказав, що в присутності захисника ОСОБА_8 , особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 , законного представника особи ОСОБА_9 суддею було оголошено ухвалу суду, та роз`яснено порядок і строки її оскарження. У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисником ОСОБА_6 не наведено законних і обґрунтованих підстав для його поновлення. При цьому суд визнав необґрунтованими доводи захисника                         ОСОБА_6 про те що, ОСОБА_7 не забезпечене його процесуальне право обвинуваченого в обсязі, які визначаються характером розладу його психічного здоров`я.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт укладення тіткою особи, відносно якого застосовано примусові заходи медичного характеру, договору про надання правової допомоги з іншим захисником через місяць з часу ухвалення судового рішення, не свідчить про поважність причин пропуску строку на оскарження судового рішення і посиланням захисника ОСОБА_6 як на поважну причину того, що ОСОБА_7 особисто не було вручено ухвалу про застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, та вручено представнику установи, де він перебуває, надано обґрунтовану оцінку судом апеляційної інстанції. 
Строк на апеляційне оскарження ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру, передбачений ч. 2                             ст. 395 КПК, не визначає особливі випадки обчислення строків апеляційного оскарження, становить тридцять днів з дня її проголошення і є обов`язковим для всіх учасників кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що доводи клопотання захисника ОСОБА_6 досліджені судом апеляційної інстанції, який надав їм об`єктивну оцінку та з огляду на відсутність законних і обґрунтованих обставин, що перешкодили йому своєчасно оскаржити ухвалу суду першої інстанції, обґрунтовано відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження.
Істотних порушень норм права, які могли бути безумовними підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, з наведених у скарзі підстав під час розгляду справи в суді касаційної інстанції не встановлено. 
За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Волинського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року залишити без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                  ОСОБА_3