ІМЕНЕМ УКРАЇНИ   ПОСТАНОВА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 	
 
10  лютого 2020 року                                                                                               місто Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Журавель О.О., за участю особи, яка притягається  до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та його  апеляційну скаргу  на  постанову Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2019 року, -
встановив:
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді  штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення              ОСОБА_1 13.07.2019 о 23 год. 50 хв. в АДРЕСА_1, керував автомобілем марки «Форд», державний реєстраційний номерний знак  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установлено законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2019 року  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
На обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом та вказує, що на момент, коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу ОСОБА_1 не керував ним, тобто не виконував функцію водія, що підтверджується доказами у справі, в тому числі відеозаписом. Більш того, в ту ніч машина стояла в несправному стані припаркованою на своєму звичайному місці, що чітко видно на відеозаписі з нагрудної камери поліцейських. З відео також видно як працівник поліції намагався завести машину, щоб переконатися у її несправності. Машину з місця паркування було доставлено до СТО на евакуаторі (документи з СТО про ремонт додано до матеріалів апеляційної скарги).
Також апелянт вказує, що огляд на стан сп`яніння йому не пропонували, як це передбачено чинним законодавством, а просто запитали: «чи буду я задуватись» та склали протокол до якого вписали свідків, яких фактично не було, лише працівники поліції.
Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, враховуючи при цьому, що він не керував транспортним засобом, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апелянт також наголошує, що судом не прийнято до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений із значними порушеннями та всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема, ст.266 КУпАП. Зокрема, протокол містить явні ознаки підробки в частині зазначення часу виявлення «порушення» і складання протоколу. Так, протокол складений о 23 год. 30 хв., а передбачуване порушення нібито виявлено о 23 год. 50 хв.
Таким чином, на думку апелянта ОСОБА_1 , у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом не керував, через що просить постанову Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2019 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.  
Заслухавши  пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши викладені в ній доводи, перевіривши подані нотаріально посвідчені заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення,  вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2019 року скасуванню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами (сукупність даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, тощо).
Однак при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону, не вжив достатніх заходів для належноїперевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично визнав ОСОБА_1 винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130  КУпАП без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об`єктивну оцінку.
Притягуючи ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, однак, чим доводиться сам факт того, що водій   ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, суд в постанові не вказав.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпосереднє керування транспортними засобами особами в стані  алкогольного сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
У даному випадку, як було встановлено в апеляційному засіданні, з пояснень ОСОБА_1 він не керував  автомобілем «Ford  C-max», державний номерний знак НОМЕР_1 , в той час, коли до нього під`їхав екіпаж поліції транспортний засіб перебував  в нерухомому стані.
Так,  ОСОБА_1 пояснив, що в ту ніч машина стояла в несправному стані припаркованою на своєму звичайному місці. Ввечері ОСОБА_1 з дружиною вирішили пройтися до машини, щоб перевірити, що необхідно для її ремонту, так як напередодні планували поїхати у відпустку. Дружина спробувала автомобіль переставити під ліхтар, однак у неї нічого не вийшло, оскільки автомобіль не заводився. 
ОСОБА_1 також зазначив, що має револьвер системи Флобера (не заборонений до вільного обороту, продається вільно і не вимагає дозволу). Він був забутий ним в машині дуже давно. ОСОБА_1 зробив два постріли в повітря, щоб перевірити його роботу. Це не заборонено законом. При цьому,  хтось викликав поліцію. І поки вони намагалися завести машину, поліця приїхала. Після чого все і почалося. Поліцейські затримали його, надівши наручники, однак протокол затримання не оформляли. Коли поліцейські виявили, що машина зареєстрована на ОСОБА_1 , і що при цьому від нього чути запах спиртного, негайно почали призначати його нетверезим водієм та складати протокол при тому, що транспортним засобом він не керував. Разом з тим, ніяких свідків на місці не було, окрім працівників поліції.
До апеляційного суду надані нотаріально завірені заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з яких вбачається наступне.
Так, свідок ОСОБА_2 заявила , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ., її чоловік, ОСОБА_1 , не користується автомобілем «Ford  C-max», з листопада місяця 2018 року через те, що він зламав ногу та виявилися ускладнення (неправильно зрослися кістки голеностопу). Автомобіль стоїть у дворі з того часу. Протягом цього періоду ОСОБА_2 декілька разів намагалася завести авто та це не вдавалося, був низький заряд акумулятора. 13 липня 2019 року вони хотіли ще раз спробувати її завести, але машина не завелася і вони відкотили її з місця на 5 (п`ять) метрів, щоб спробувати завести від прикурювача. Разом з тим, свідок ОСОБА_2 , підтвердила, що автомобіль був несправний, а чоловік за кермом не їздив.
Свідок ОСОБА_3 заявив, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .У дворі будинку за його адресою, на постійному місці стоянки знаходиться автомобіль «Ford  C-max», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . Даний транспортний засіб не експлуатується власником уже тривалий час, приблизно з кінця 2018 року. Свідку відомо, що 13 липня 2019 року мало місце оформлення співробітниками поліції якогось порушення щодо цього автомобіля. Наскільки свідку ОСОБА_3  відомо, автомобіль викочували на проїжджу частину. 
Слід також зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений із значними порушеннямита всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема, ст.266 КУпАП. Так, протокол складений о 23 год. 30 хв., а передбачуване порушення виявлено о 23 год. 50 хв. Тобто, спочатку був складений протокол, а пізніше нібито виявили правопорушення. До того ж, протокол не міг бути складений також і  об 23 год. 50 хв., оскільки, відповідно до відео з нагрудної камери працівників поліції (20190714094440005596.МР4) його складання та підписання проводилося тільки на наступний день  - 14.07.2019 між 01 год.08 хв. і 01.год 16 хв.
Більш того, до протоколу додані докази які не стосуються ОСОБА_1 . Так, в матеріалах справи наявний чек-роздруківка алкотестера щодо ОСОБА_4 - ОСОБА_5 а також розписка на це ж ім`я про залишення на зберігання транспортного засобу.
Крім того, слід зазначити, що розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні такі документи: направлення ОСОБА_1  на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Акт про його відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; Акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а  також рапорт поліцейського, який зупиняв автомобіль  із зазначенням обставин зупинки транспортного засобу.
Таким чином, факт перебування особи біля транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння та не виконання такою особою функцій водія не утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
  В апеляційне засідання викликався  працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1   для надання пояснень щодо обставин даної події, однак на виклик суду ніхто не зреагував та до судового засідання не з'явився.
За наведених обставин, оскільки апеляційний суд надає перевагу доказам, які були досліджені в судовому засіданні, враховуючи також той факт, що працівник поліції проігнорував виклик до суду для надання пояснення, апеляційний суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 та свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Таким чином, фактично, вина ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною та належним чином не підтверджена.
З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції,  при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не повній мірі врахував усі обставини справи,  не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття невмотивованого рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
 
                       постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2019 року - задовольнити.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді  штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,  - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
                    Суддя 
Київського апеляційного суду                                               О.О. Журавель