ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" листопада 2020 р.           Справа№ 911/3554/17
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Отрюха Б.В.
суддів:            Сотнікова  С.В. 
          Остапенка О.М. 
 
Секретар судового засідання: Вознюк К.Л.
За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 25.11.2020.
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Київської області від 27.07.2020 
у справі № 911/3554/17 (суддя Лутак Т.В.)
За кредиторською заявою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві       
у справі № 911/3554/17
за заявою Акціонерного товариства "ВТБ Банк" 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітмет" 
про банкрутство 
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.07.2020 визнано частково кредиторські вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітмет" у розмірі 280     452, 82 грн., з яких:27 610, 82 грн. - друга черга задоволення вимог кредиторів та 3     842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів, вимоги у розмірі 16     886, 66 грн. відхилено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Господарського суду Київської області, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2020 про часткове визнання кредиторських вимог Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та винести нове рішення, яким задовольнити заяву Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про повне задоволення кредиторських вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що заборгованість по підприємству у розмірі 293497,48 грн. обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві лише з початку 2018 року.
Постановою Господарського суду Київської області від 17.05.2019 ТОВ «Вітмет» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
19.06.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подана заява про визнання кредиторських вимог.
У відповідності до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Сотнікова С.В., Остапенка О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 15.09.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2020 у справі №911/3554/17 залишено без руху. Протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві має право усунути недоліки, а саме подати до Північного апеляційного господарського суду докази про сплату судового збору в сумі 5763,00 грн.
09.10.2020 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 27.07.2020 у справі №911/3554/17 задоволено. Поновлено Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 27.07.2020 у справі №911/3554/17. Відкрито апеляційне провадження у справі №911/3554/17 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2020 та призначено справу до розгляду на 25.11.2020 о 14 год. 45 хв. 
30.10.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Акціонерного товариства «ВТБ Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в м. Києві, в якому товариство просило залишити ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2020 у справі № 911/3554/17 без змін, а апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2020 у справі №911/3554/17 без задоволення.
24.11.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшли додаткові пояснення.
Представник скаржника в судовому засіданні 25.11.2020 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2020 року про часткове визнання кредиторських вимог Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та винести нове рішення, яким задовольнити заяву Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про повне задоволення кредиторських вимог.
Колегією суддів на підставі ч. 7 ст. 270 ГПК України надано учасникові судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасником справи реалізовано. 
Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.
У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника скаржника, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції у даній справі - скасуванню в частині відмови у визнанні Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві кредитором боржника з прийняттям в цій частині нового рішення про визнання вимог ГУ ПФУ в м. Києві до ТОВ «Вітмет» у розмірі 16   886,66 грн. та включення їх до 6 черги реєстру вимог кредиторів боржника, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).
Разом з тим, судова колегія зазначає, що 21.04.2019 року набрав чинності   Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.
Оскільки доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з невизнанням ГУ ПФУ в м. Києві кредитором боржника в частині вимог на суму 16   886,66 грн., то у відповідності до ст. 269 ГПК України ухвала суду першої інстанції переглядається лише в цій частині.
В інший частині ухвала місцевого господарського суду не переглядається.
Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної ухвали в оскаржуваній частині, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03.01.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві була сформована вимога № Ю-1159 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітмет" боргу на суму 293     050, 76 грн.
Постановою Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 24.02.2019 відкрито виконавче провадження № 58306934 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітмет" з виконання вимоги про сплату боргу № Ю-1159 від 03.01.2019. 
Згідно із частиною 6 та частиною 10 статті 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. 
Відповідно до частини 12 статті 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Пунктом 8 постанови правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" передбачено порядок стягнення заборгованості зі страхувальників, відповідно до якого органи Пенсійного фонду мають право надсилати страхувальникам вимогу про сплату недоїмки. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов`язаний сплатити зазначені у вимозі суми. У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі, якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, орган Пенсійного фонду звертається у встановленому законом порядку і подає вимогу до відповідного органу державної виконавчої служби, у якій зазначає суму боргу за даними карток особових рахунків платників на дату подання. До сум боргу, що подаються до органів державної виконавчої служби за даними карток особових рахунків платників, включаються також суми, узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін, фінансових санкцій (штрафів) та пені. 
Частиною 15 статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві документів достатньо для підтвердження наявності заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітмет". Крім того, у даному випадку загальне правило щодо позовної давності, передбачене ст. 257 Цивільного кодексу України, не застосовується, оскільки спірні правовідносини регулюються спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно із статтею 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та статтею 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням (відкриттям) провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. 
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.
Таким чином, вищезазначені норми встановлюють загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов`язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка та інші фінансові санкції за невиконання грошових зобов`язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення та суб`єкту нарахування. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на ненараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки (фінансових санкцій) боржнику, щодо якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вимоги кредитора по штрафних санкціях та пені у розмірі 16     886, 66 грн., що визначені відповідно до карток особових рахунків страхувальника у 2018 році, є вимогами, на які поширюється мораторій, а тому вони підлягають відхиленню.
З огляду на що, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вбачає підстави для скасування вказаної ухвали в даній частині.
Згідно ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства  кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство
В силу положень ч. 1 ст. 54 наведеного кодексу, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій.
Згідно ч. 3 ст. 41 Кодексу протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, в тому числі, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.
Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі №911/3554/17 про банкрутство ТОВ "Вітмет" відкрито ухвалою Господарського суду Київської області від 14.12.2017 року, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується доданими до заяви доказами, головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області були передані залишки  заборгованості станом на 23.03.2018 року Євпаторської філії ТОВ «Вітмет» в сумі 446,72 грн., які були прийняті та взяті на облік Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.
Відповідно до картки особового рахунку платника страхових внесків, фінансових санкцій та пені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно особового рахунку станом на 27.05.2019 року, заборгованість ТОВ «Вітмет» перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві складає:
-          по страхових внесках на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - 68,28 грн.
-          по штрафним санкціям - 375,62 грн.
-          по пені - 2,82 грн.
Таким, чином загальна сума заборгованості Євпаторської філії ТОВ «Вітмет» становить 446,72 грн.
А загальна сума боргу ТОВ «Вітмет» складає 293   497,48 грн.:
-          по страхових внесках на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - 276   610,82 грн.
-          по штрафним санкціям - 16802,10 грн.
-          по пені - 84,56 грн.
Тобто, заборгованість по підприємству у розмірі 293497, 48 грн. обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві лише з початку 2018 року.
Згідно ч. 2 ст. 47 наведеного кодексу розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.
Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.
Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.
Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).
Однак, суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення вищенаведених обставин справи та положень чинного законодавства не врахував, не здійснив правовий аналіз поданої пенсійним фондом заяви в частині вимог на суму 16   802,10 грн. штрафних санкцій та 84,56 грн. на відповідність їх вимогам Кодексу України з процедур банкрутства, а також достеменно не встановив дату їх виникнення, як наслідок дійшов помилкових висновків про наявність підстав для відмови у задоволенні та не включенні їх до реєстру вимог кредиторів боржника шостої черги.
Враховуючи встановлені вище обставини, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу прийнято з порушеннями норм права при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушення судом норм матеріального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак наявні правові підстави для її задоволення, скасування ухвали Господарського суду Київської області від 27.07.2020 року у справі №911/3554/17 в частині відмови в стягненні 16   802,10 грн. штрафних санкцій та пені 84,56 грн. та прийняття в скасованій частині нового рішення про визнання кредиторських вимог Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітмет» у розмірі 16886,66 грн., з яких 16   802,10 грн. штрафних санкцій та пені 84,56 грн. та включити їх до 6 черги реєстру вимог кредиторів боржника.
Керуючись статтями 129, 267-270, 273, 275, 277, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд   -
П О С Т А Н О В И В :
1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Київської області від 27.07.2020 у справі № 911/3554/17  задовольнити.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2020 у справі № 911/3554/17 в частині відмови в стягненні 16   802,10 грн. штрафних санкцій та пені 84,56 грн.

3. Постановити в цій частині нове рішення, яким  визнати кредиторські вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітмет» у розмірі 16886,66 грн.  та включити їх до 6 черги реєстру вимог кредиторів боржника. 

4. В іншій частині ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2020 у справі №911/3554/17 залишити без змін.

5.Матеріали справи № 911/3554/17 повернути до Господарського суду Київської області.

6. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 288,        289 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст постанови підписано 02.12.2020 року.

Головуючий суддя                                                            Б.В. Отрюх 

Судді                                                                                С.В. Сотніков

                                                                                О.М. Остапенко