Дата документу 08.12.2020 Справа № 328/1558/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/3502/20                                        Головуючий у 1-й інстанції: Курдюков В.М.
Є.У.№ 328/1558/20                                                Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року                                                        м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого:        Кочеткової І.В.,
суддів:                 Дашковської А.В.,
                       Кримської О.М.,
секретар:       Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом    ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпровська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод у користуванні рухомим майном,
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банку «ПриватБанк» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:
У липні 2020 року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: Дніпровська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», в якому просила усунути перешкоди у розпорядженні майном: транспортним засобом – автомобілем MERSEDES-BENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , рік випуску 2005, що належить їй на праві власності, шляхом припинення, виключення запису щодо об`єкту обтяження: невизначене майно, сформованого за №7509028 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, щодо боржника ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
Зазначала, що 03.07.2008 уклала з ЗАТ КБ «ПриватБанк» договір поруки, за яким зобов`язалася відповідати перед банком як солідарний боржник у разі невиконання позичальником ОСОБА_4 кредитних зобов`язань за кредитним договором №14.14966, згідно якому позичальнику було надано кредит у розмірі 30 136 грн. строком до 04.07.2011 зі сплатою 24% річних. 
Того ж дня вона уклала з банком договір застави, предметом якого є конкретно визначене майно, вартістю 13 508 грн., а саме: побутовий газовий котел, вартість 3432 грн.; плита газова, вартістю 968 грн.; пральна машина, вартістю 1 584 грн.; холодильник, вартістю 1 892 грн.; настінний газовий двухконтурний котел, вартістю 3 960 грн.; кондиціонер, вартістю 1 672 грн. Заставою вказаного у договорі майна забезпечується виконання зобов`язань позичальника - ОСОБА_4 , що випливають з Кредитної угоди від «03» липня 2008 року № 14.14966 та додатків до неї. Догорів застави містить вичерпний перелік заставленого майна на конкретно визначену суму.
У зв`язку із порушенням позичальником своїх зобов`язань з повернення кредиту ПАТ КБ «ПриватБанк» у 2017 році звернувся до суду з позовом до боржника ОСОБА_4 і поручителів, у тому числі і до неї, про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 105 908,22 грн. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені частково. Сума заборгованості за кредитним договором була стягнута з боржниці ОСОБА_4 , в задоволенні вимог про стягнення заборгованості із поручителів відмовлено у зв`язку із припиненням поруки. 
Маючи намір відчужити належний їй на праві власності автомобіль, вона звернулася до відповідних державних устав, де її повідомили, що належне їй рухоме майно знаходиться під обтяженням. В нотаріальній конторі позивач отримала Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, в якому значиться заборона.
Реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» накладено обтяження у вигляді застави невизначеного майна, рухомого майна на підставі договору застави від 03.07.2008 № 14.14966/4.
Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: сформовано обтяження: 7509028; вид обтяження: приватне обтяження; тип обтяження: застава рухомого майна; зареєстровано: 04.07.2008 за № 7509028; Документ-підстава: договір застави, серія та номер: 14.14966/4, виданий: 03.07.2008, видавник ЗАТ КБ «Приватбанк». Об`єкт обтяження: невизначене майно, рухоме майно згідно договору застави, № 14.14966/4 від 03.07.2008 на загальну суму 13 508,00 грн. Відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; Боржник: ОСОБА_3 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
Отже відомості, занесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, не відповідають умовам укладеного сторонами договору застави № 14.14966/4, оскільки об`єктом застави, крім рухомого майна згідно договору застави, № 14.14966/4 від 03.07.2008 на загальну суму 13508,00 зазначене також: невизначене майно.
Позивач має у власності автомобіль MERSEDES-BENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , рік випуску 2005, який є рухомим майном. Вважає, що її права порушені, оскільки вона не має можливості розпоряджатися належним їй рухомим майном, не зазначеним в договорі застави, зокрема, автомобілем.
Посилаючись на те, що у добровільному порядку Банк відмовився скасувати обтяження самостійно, просила суд про задоволення позову з підстав, передбачених ст.ст. 317, 319,321, 391 ЦК України. 
Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року позов задоволено.
Усунуто перешкоди щодо розпорядження майном транспортним засобом автомобілем MERSEDES-BENS, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_2 , рік випуску 2005, що належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом припинення, виключення запису щодо об`єкту обтяження: невизначене майно, сформованого за №7509028 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, щодо боржника ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн.
Судове рішення мотивовано тим, що укладений сторонами договір застави містить конкретний перелік переданого в заставу майна і його вартість, належний позивачці автомобіль не є предметом застави, а отже її вимоги про усунення перешкод у розпорядженні автомобілем і виключення із реєстру обтяжень запису про обтяження невизначеного майна є обґрунтованими і підлягають задоволенню. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, по справі винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні повних вимог. Банк зазначає, що кредитні зобов`язання позичальника ОСОБА_4 не виконані, а отже застава рухомого майна є чинною і відсутні підстави для скасування відповідного запису в реєстрі обтяжень. Вважає, що позивачем пропущені строки позовної давності.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а доводи Банку – неспроможними. Предметом укладеного сторонами договору застави було конкретно визначене майно, а отже запис у реєстрі обтяжень не відповідає умова договору застави, що порушує її права як власника автомобіля розпорядитися ним.
В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляд справи сторони не з`явилися. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просила розглядати справу за її відсутності. Представник Банку причини неявки у судове засідання не повідомив.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ст.ст.598,599 ЦК України, зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 1. Закону України «Про заставу» застава – це  спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з  вартості  заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава  виникає  на  підставі  договору,  закону або рішення суду.
Згідно ст. 3 Закону України «Про заставу» застава застосовується у разі  забезпечення будь-якої дійсної існуючої або майбутньої вимоги,  що не суперечить законодавству України,  зокрема такої, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які  можуть  виникнути  у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.
Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
За змістом положень  ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,  обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов`язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна.
Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. 
Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.
Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень. Зокрема, у частині першій пункті 3 вказаної статті передбачено, що реєстрація обтяження здійснюється на підставі заяви обтяжувала, в якій зазначаються опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації. Частиною 4 статті визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі рішення суду або заяви обтяжувала, в якій зазначаються, у тому числі, інформація про припинення обтяження.
Виходячи з положень 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється: з припинення забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна: в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави: в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.
Застава має похідний характер від основного зобов`язання, що забезпечується нею, вона втрачає чинність з припиненням основного зобов`язання, незалежно від підстав такого припинення.
Саме з припиненням основного зобов`язання шляхом його виконання закон (ст. 593 ЦК України, ст. 28 Закону України від 02.10.1992 № 2654-ХІІ «Про заставу») пов`язує виникнення у заставодержателя обов`язку внесення відповідних даних припинення права застави до державного реєстру.
Судом встановлено, що 03липня 2008 ОСОБА_3 , яка після укладання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 , уклала з ЗАТ КБ «ПриватБанк» договір застави № 14.14966/4 (а.с.21-24), предметом якого є надання заставодавцем у заставу майна, опис якого зазначений в п.6 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_4 перед КБ «ПриватБанк», в силу чого заставодержатель має виший пріоритет (переважне право) в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задоволення за рахунок переданого в заставу майна переважно перед іншими кредиторами заставодавця.
Відповідно до п. 2. за цим договором заставою забезпечується виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_4 , що випливають з Кредитної угоди від 03 липня 2008 року № 14.14966 та додатків до неї.
Відповідно до п.6 Договору в забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Кредитною угодою заставодавець надав в заставу наступне майно: побутовий газовий котел вартість 3432 грн.; плита газова вартістю 968 грн.; пральна машина вартістю 1584 грн.; холодильник вартістю 1892 грн.; настінний газовий двухконтурний котел вартістю 3960 грн.; кондиціонер вартістю 1672 грн. всього 13 508 грн. 
Відповідно до п.9 Договору сторони визначились, що вартість Предмету застави складає 13 508,00 гривень. Отже, договір застави містить вичерпний перелік заставного майна на конкретно визначену суму.
Відомості про обтяження рухомого майна 04 липня 2008 у відповідності до вимог статті 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» внесені державним реєстратором до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №7509028 (а.с.5). Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: сформовано обтяження: 7509028; вид обтяження: приватне обтяження; тип обтяження: застава рухомого майна; зареєстровано: 04.07.2008 за № 7509028; документ-підстава: договір застави, серія та номер: 14.14966/4, виданий: 03.07.2008, видавник ЗАТ КБ «Приватбанк». Відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; боржник: ОСОБА_3 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .; об`єкт обтяження: невизначене майно, рухоме майно згідно договору застави, № 14.14966/4 від 03.07.2008 на загальну суму 13508,00.
Того ж дня ОСОБА_3 уклала з Банком договір поруки, за яким зобов`язалася відповідати перед Банком як солідарний з позичальником ОСОБА_4 боржник у разі невиконання останньою своїх кредитних зобов`язань із повернення кредиту, процентів, тощо.
Судом також установлено, що позичальник ОСОБА_4 свої зобов`язання за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 14.14966 не виконала, кредит не повернула, у зв`язку із чим судовим рішенням від 18 грудня 2017 року з неї на користь Банку стягнуто 105 908,22 грн. заборгованості за кредитним договором. Цим же судовим рішенням Банку відмовлено у солідарному стягненні заборгованості з поручителів, у тому числі і з ОСОБА_3 (а.с.9-11).
Судове рішення боржником не виконано, борг не погашений, що не оспорювалося сторонами у суді першої інстанції.
Судом також установлено, що позивач ОСОБА_1 з 23.08.2014 є власником автомобіля MERSEDES-BENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , рік випуску 2005. (а.с.20).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що запис про обтяження рухомого майна позивачки на суму 13 508 грн. порушує право власності останньої на автомобіль MERSEDES-BENS, зокрема, обмежує її право розпорядитися цим автомобілем.
Проте суд першої інстанції не звернув уваги на те, що кредитні зобов`язання, забезпечені заставою рухомого майна, позичальником ОСОБА_4 не виконані, а отже і застава рухомого майна, що належить позивачці ОСОБА_1 , є чинною, а тому відсутні підстави для скасування відповідного запису у Державному реєстрі обтяжень.
Поза увагою суду першої інстанції залишилася і та обставина, що відповідний запис про обтяження рухомого майна позивачки внесено у Державний реєстр у липні 2008 року, тоді як право власності на автомобіль MERSEDES-BENSу останньої виникло значно пізніше – у серпні 2014 року, отже вказаний запис жодним чином не стосується спірного автомобіля.
Недотримання державним реєстратором при внесені у Державний реєстр обтяжень вимог  п.3 ч.1 ст. 43 Закону України  «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вимог щодо опису предмету обтяження, достатнього для його ідентифікації, не є підставою для задоволення позову.
Пунктом 15 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 05.07.2004, в редакції від 08.12.2018, визначено, що у разі виявлення боржником у витягу помилки він письмово повідомляє у п`ятиденний строк обтяжувача чи реєстратора. Реєстратор після отримання заяви від боржника про допущення помилки перевіряє відповідність відомостей Реєстру інформації, наведеній у заяві, та у разі підтвердження такого факту виправляє помилку і повідомляє обтяжувача та боржника про внесення змін до запису. Якщо помилка допущена з вини обтяжувача, реєстратор повідомляє обтяжувача про необхідність внесення змін до запису. Обтяжувач чи уповноважена ним особа протягом двох робочих днів з дня отримання від боржника заяви про допущення у витягу помилки з вини реєстратора повинен письмово повідомити про це реєстратора чи звернутися до нього із заявою про виправлення помилки у Реєстрі, допущеної з вини реєстратора.
Зважаючи на те, що зобов`язання із повернення кредиту боржником не виконано, застава рухомого майна позивачки є чинною, передбачених законом підстав для припинення обтяження і внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень не має.
За вказаних обставин оскаржуване рішення не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону і матеріалам справи, а тому на підставі ст.376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового – про відмову у позові.
Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір у розмірі 1261, 20 грн., який на підставі ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України підлягає компенсації за рахунок позивачки. 

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банку «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року у цій справі скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (Код ЄДРПОУ: 14360570, юридична адреса: м.Київ, вул. Грушевського, 1-Д) компен6сацію судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 261,20 гривень (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 20 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Повний текст постанов складено 09.12.2020.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська