ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/1854/20	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.
при секретарі Жигайлової О.Е.,
за участі апелянта ОСОБА_1 ,
              представника апелянта Польського М.В.,
              представника відповідачів Талишханова  Ф.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення  Одеського окружного адміністративного суду від  17 квітня 2020 року, ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у м.Одесі  у справі  за позовом   ОСОБА_1  до  Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області  в особі   Київського районного відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області  про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИЛА:
У березні 2020  року позивач  звернулась  до суду з   позовом до відповідачів  та просила визнати протиправною бездіяльність ДМСУ як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру щодо знищення (видалення, анулювання)  інформації (файлу) персональних даних на її ім`я - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифровані відбитки пальців рук, відцифроване обличчя, відцифрований підпис, у тому числі знищення (видалення) унікального номеру запису у реєстрі (далі УНЗР);  зобов`язати ДМСУ як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру знищити (видалити, анулювати) інформацію (файл) персональних даних на її ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифровані відбитки пальців рук, відцифроване обличчя, відцифрований підпис, у тому числі знищити (видалити) унікальний номер запису у реєстрі (далі УНЗР);  визнати протиправною бездіяльність ГУ ДМСУ в особі територіального підрозділу - Київського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області щодо відмови в обміні, оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповіді №5112-2113/5112.1-19 від 27.09.2019, №51 12-2671/51 12.1-19 від 23.11.2019); зобов`язати ГУ ДМСУ в особі  територіального підрозділу - Київського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області обміняти, оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову зазначалось, що  позивач   має право на паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки та у зв`язку з необхідністю обміну паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ІD-1 по причині непридатності для користування на паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, вона звернулася до Київського відділу ГУ ДМС з відповідним клопотанням, але їй було відмовлено. Позивач вважає порушеними свої права передбачені статтями ст. ст. 21-24, 27-29, 31, 32, 34, 35, 41-43. 46-48, 53, 60, 67, і 68 Конституції України, у тому числі на релігійні переконання, честь, гідність.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від  17 квітня 2020   року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Київського районного відділу у м. Одесі Головного управління Держаної міграційної служби України в Одеської області щодо відмови в обміні, оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідь №5112-2671/5112.1-19 від 23.11.2019). Зобов`язано Головне управління Держаної міграційної служби України в Одеської області (вул. Преображенська,44, м. Одеса, 65014, код ЄДРПОУ 37811384) обміняти, оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У задоволенні решти позовних з вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач  надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції  в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити                        позов. Доводами апеляційної скарги  зазначено, що  суд не перевірив, чи була отримана згода позивача  отримуючи паспорт громадянина України типу ІD-1   на обробку персональних даних, оскільки   позивачеві  не надали працівники органів ДМС повної інформації щодо функціонування системи Єдиного державного демографічного реєстру, а тому її згода на внесення персональних, у т.ч. біометричних даних, не є дійсною. Апелянт зазначає, що вимагала знащення своїх персональних даних з причин того, що відкликала свою згоду  на збір персональних даних, паспорт у вигляді  ІD картки є непридатний  для користування та зібрана персональна інформація отримана з порушенням закону, а тому правовідносини між позивачем та розпорядником Реєстру припинились. За таких обставин ДМС України зобов`язано знищити персональні дані позивача з Реєстру.
У відзиві на апеляційну скаргу зазначається, що позивач, при оформленні паспорта громадянина України типу ІD-1  у вигляді пластикової картки, надала згоду на обробку її персональних даних. Разом з тим, в подальшому позивач у зв`язку із непридатністю для користування  паспорта громадянина України типу ІD-1 звернулася із заявою до відповідача про оформлення і видачу паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру і без присвоєння унікального номера запису в реєстрі, зазначаючи, що останнє нібито обмежує її права сповідувати свою віру, та здійснює втручання в її особисте та сімейне життя. Внесення інформації щодо позивача, наданої нею особисто, до Реєстру та автоматичне формування УНЗР у зв`язку із цим, жодним чином не надало права ДМС України на здійснення будь-яких маніпуляцій з персональними даними, а твердження, викладені в апеляційній скарзі з цього приводу, є надуманими та не відповідають положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини та/або фактичним обставинам справи. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала 05.06.2019 року паспорт громадянина України  у вигляді пластикової картки типу ІD-1  (а.с.25). 
17.09.2019 року позивач звернулась до Київського відділу ГУ ДМС із заявою про оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки (а.с.11).
Київський відділ ГУ ДМС листом від 27.09.2019 року повідомив позивача про відсутність підстав для видачі паспорту громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки (а.с.12 -13).
12.11.2019 року позивач повторно звернулась до Київського відділу ГУ ДМС  із заявою про оформлення і видачу(обмін) їй паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру і без присвоєння унікального номера запису в ЄДДР з посиланням на те, що пластиковий паспорт типу ІD-1  не придатний для користування, а також з посиланням на те, що при отриманні вказаного паспорту вона не була проінформована про можливість не надавати згоду на збір та обробку своїх персональних даних. До заяви, крім іншого,  наданий пластиковий паспорт типу ІD-1  не придатний для користування  (а.с.14-15).
Київський відділ ГУ ДМС листом від 23.11.2019 року вдруге повідомив позивача про відсутність підстав для видачі паспорту громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки (а.с.16-19).
Листом від 20.01.2020 року ГУ ДМС повідомив позивача що Закон України «Про ЄДДР» не передбачає підстав та права вимагати видалення даних з Реєстру, УНЗР не може бути видалено з Реєстру якщо особа отримувала документи, що посвідчують особу чи її спеціальний статус, із застосуванням засобів Реєстру. Також позивача повідомлено, що обов`язок та відповідальність  за зберігання покладається на особу, на ім`я якої його було видано (а.с.20-21).   
Позивач вважає надану відповідь відмовою у наданні паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ , та вважає таку відмову протиправною, у зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову  суд першої інстанції виходив з того, відмова особі в отриманні паспорту у формі книжечки не можуть бути обмежені, та таке обмеження порушує основоположні права громадян. Суд зазначив, що отримання позивачем спочатку паспорту громадянина України типу ІD-1 не змінює основоположного висновку  Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.09.2018 року, тому у позивача наявне право на обмін (отримання) паспорту у формі книжечки. Разом з тим, суд зазначив, що Порядок передбачає анулювання внесеної інформації, що співвідноситься з правом особи відкликати згоду на обробку персональних даних. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд дійшов висновку, що вони не підлягають задоволенню як такі, що пред`явлені передчасно.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Предметом апеляційного розгляду є апеляційна скарга ОСОБА_1  на рішення  Одеського окружного адміністративного суду від  17 квітня 2020 року в частині відмови  у задоволенні позовних вимог.
Статтею 1  Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.
Згідно зі ст.4 Закону суб`єктами відносин, пов`язаних із персональними даними, є, зокрема суб`єкт персональних даних; володілець персональних даних; розпорядник персональних даних.
Володільцем чи розпорядником персональних даних можуть бути підприємства, установи і організації усіх форм власності, органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, фізичні особи - підприємці, які обробляють персональні дані відповідно до закону. Розпорядником персональних даних, володільцем яких є орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, крім цих органів, може бути лише підприємство державної або комунальної форми власності, що належить до сфери управління цього органу.
Частиною1 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними.
Частиною 2 ст.8 встановлені права суб`єкта персональних даних, у тому числі право пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних (п.5); право відкликати згоду на обробку персональних даних (п.11).
Закон України «Про ЄДДР» відповідно до його преамбули визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Згідно зі ст.4 Закону Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України     свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Порядок ведення реєстру та взаємодії між уповноваженими суб`єктами встановлюються Кабінетом Міністрів України. 
Вказаний Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України №784 від 18.10.2017 року.
Статтею 2 Закону встановлено, що розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Статтею 9 Закону встановлені права осіб, персональні дані (інформація про особу) яких внесені до Єдиного державного демографічного реєстру, зокрема, особа має право на вимогу щодо поновлення і виправлення інформації про неї (п.2 ч.1); забезпечення захисту своїх прав, якщо її запит або вимогу про виправлення своїх персональних даних не задоволено (п.3 ч.1).
Згідно з ч.2 ст.9 Закону перелік прав, передбачений частиною першою цієї статті, не є вичерпним, законами України можуть бути передбачені інші права осіб, персональні дані (інформація про особу) яких внесені до Реєстру.
Таким чином, Закон не визначає вичерпний перелік прав осіб, персональні дані (інформація про особу) яких внесені до Єдиного державного демографічного реєстру, що спростовує доводи відповідача зазначені у відзиві на апеляційну скаргу проте, що оскільки Закон України «Про ЄДДР» не передбачає підстави та право вимагати видалення даних з Реєстру, УНЗР не може бути видалено з Реєстру якщо особа отримувала документи, що посвідчують особу.
Пунктами 10,11 Порядку №784  встановлено, що інформація про особу, зміни і доповнення вносяться до Реєстру в хронологічному порядку окремими записами за унікальним номером запису в Реєстрі. Інформація про особу, що зазнавала змін, зберігається з відповідною приміткою. Зміна інформації про особу в Реєстрі здійснюється уповноваженим суб`єктом у межах повноважень на підставі та відповідно до Закону.
У внесенні інформації до Реєстру може бути відмовлено у випадках, визначених Законом. Відмова у внесенні інформації до Реєстру, в тому числі у виправленні, поновленні та анулюванні внесеної інформації, може бути оскаржена в порядку, встановленому законом.          Отже, Порядок передбачає анулювання внесеної інформації, що співвідноситься з правом особи відкликати згоду на обробку персональних даних.
Таким чином, що стосується вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність ДМСУ як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру щодо знищення (видалення, анулювання) інформації (файлу) персональних даних на її ім`я - ОСОБА_1 ,  та   зобов`язання ДМСУ як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру знищити (видалити, анулювати) інформацію (файл) персональних даних на її ім`я ОСОБА_1 , вірним є висновок  суду першої інстанції, що такі вимоги    не підлягають задоволенню, оскільки  пред`явлені передчасно.
Судова колегія зазначає, що апелянтом   не доведено та не надано доказів того, що  позивачем,  отримуючи паспорт громадянина України типу ІD-1, не надавалась згода   на обробку персональних даних, оскільки, на її думку, їй   працівники органів ДМС не надали повної інформації щодо функціонування системи Єдиного державного демографічного реєстру, а тому її згода на внесення персональних, у т.ч. біометричних даних, не є дійсною.
Матеріалами справи встановлено, що   правовідносини між сторонами з реалізації позивачем права на отримання паспорта громадянина України у вигляді картки з підстав та у порядку, визначеному чинним законодавством, відбулись законно.
Позивач отримала паспорт громадянина України типу ІD-1, дала згоду на обробку персональних даних. На час розгляду справи паспорт громадянина України типу ІD-1,  який отримала позивач не придатний для користування,    відповідач    вказаних обставин не заперечував.
Колегія суддів не приймає доводи апелянта, що  отримуючи паспорт громадянина України типу ІD-1 і надавши згоду на обробку персональних даних, їй не надали працівники органів ДМС повної інформації щодо функціонування системи Єдиного державного демографічного реєстру, а тому її згода на внесення персональних, у т.ч. біометричних даних, не є дійсною, оскільки інформація про функціонування системи Єдиного державного демографічного реєстру є загальновідомою та доступною. 
Апелянтом суду  не надано  будь-яких доказів, що її ввели в обману при отриманні паспорту громадянина України типу ІD-1.
          В той же час, в своєму рішенні у зразковій справі № 806/3265/17 Велика Палата Верховного Суду, зазначила «позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача не передавати будь-які дані про позивача до Єдиного державного демографічного реєстру, формування (присвоєння) унікального номера запису в Реєстрі і використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру, Велика Палата Верховного Суду вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, при видачі позивачці паспорта у формі, визначеній    Положенням про паспорт № 2503-ХІІ, не передбачено внесення даних особи до Єдиного державного демографічного реєстру.».
Основоположним висновком  Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.09.2018 року у зразковій справі є те, що відмова особі в отриманні паспорту у формі книжечки не можуть бути обмежені, та таке обмеження порушує основоположні права громадян.
Тобто, отримання позивачем спочатку паспорту громадянина України типу ІD-1 не змінює основоположного висновку  Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.09.2018 року.
З урахуванням висновків суду першої інстанції, у апелянта   наявне право на обмін (отримання) паспорту у формі книжечки, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19.09.2018 року у зразковій справі.          Таким чином, вірно зазначено, судом першої інстанції про те, що  отримання позивачем у вказаному порядку паспорту у формі книжечки та відповідно знищення непридатного для користування паспорта громадянина України типу ІD-1, при наявності заяви на адресу розпорядника ЄДДР про відкликання згоду на обробку персональних даних та їх видалення або знищення, такі дані повинні бути анульовані.
          Разом з тим, у відзиві відповідач  просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія зазначає, що предметом апеляційного розгляду  є апеляційна скарга ОСОБА_1  на рішення  Одеського окружного адміністративного суду від  17 квітня 2020 року в частині відмови  у задоволенні позовних вимог.
Державна міграційна служба України, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області  в особі   Київського районного відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області апеляційні скарги на  рішення   Одеського окружного адміністративного суду від  17 квітня 2020  року  в частині   задоволення позовних вимог не подавали.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення   суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від  17 квітня 2020 року - залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано  02.11.2020 року

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик