Єдиний унікальний номер справи 2-1435/2009
Провадження №22-ц/824/13523/2020

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
10 грудня 2020 року                                                                                                 місто  Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді     Журби С.О., 
суддів                           Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Сас Ю.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
 
В травні 2019 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Свою заяву мотивував наступним:
В провадженні Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві знаходиться виконавче провадження №17327004, відкрите за виконавчим листом у справі №2-1435/2009, виданим Ірпінським міським судом Київської області 25 червня 2009 року, про існування якого заявнику відомо не було. В березні 2019 року він дізнався про те, що в Печерському районному суді міста Києва знаходиться цивільна справа №757/12672/19-ц за поданням державного виконавця стосовно боржника ОСОБА_1 . Після цього він з`явився до державного виконавця та дізнався про існування вказаного виконавчого провадження. 
У виконавчому листі у справі №2-1435/2009, виданому Ірпінським міським судом Київської області, зазначено, що адреса проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , в той час як останній зареєстрований за адресою: Хмельницька обл., Славутський район, с. Киликиїв. При цьому Державна виконавча служба жодного разу не надіслала жодного документу за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , всі документи виконавчого провадження надсилались за адресою в м. Києві, хоч він там і не проживав. 
Наприкінці весни 2018 року ОСОБА_2 повідомила йому про існування вказаного виконавчого провадження та вказала, що має намір знову одружитися, у зв`язку з чим звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав заявника (Славутський міськрайонний Хмельницької області, справа №682/849/18). При цьому у разі визнання ним зазначеного позову і позбавлення його батьківських прав, вона зобов`язується відкликати виконавчий лист. На вказану пропозицію заявник погодився, оскільки не хотів чинити перешкоди в особистому житті колишньої дружини та вважав, що доньці дійсно буде краще проживати за кордоном.
На підтвердження домовленості   ОСОБА_2 19 червня 2018 року видала заяву, відповідно до якої вона стверджує, що у разі визнання заявником позову по справі №682/849/18 про позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3   та у випадку задоволення позовної заяви і набрання судовим рішенням законної сили, зобов`язується відкликати виконавчий лист №2-1435/2009, виданий Ірпінським міським судом Київської області від 01 липня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх доходів. Справжність підпису ОСОБА_2 на даній заяві було посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Калинушкою О.О. 19.06.2018 року.
21 вересня 2018 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області було ухвалено рішення по справі №682/1959/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, в якому ОСОБА_1 позовні вимоги визнав, у зв`язку з чим позов було задоволено.
Оскільки на даний час набрало законної сили рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області у справі №682/1959/18, умови домовленості сторін про припинення стягнення із заявника аліментів на користь колишньої дружини були виконані, відтак обов`язок ОСОБА_1 зі сплати аліментів є припиненим за домовленістю сторін, а виконавчий лист №2-1435/2009 є таким, що не підлягає виконанню. Незважаючи на взятий обов`язок відкликати виконавчий лист, ОСОБА_2 цього не зробила, у зв`язку з чим боржник змушений звертатись до суду із цією заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
На підставі наведеного просив суд визнати виконавчий лист по справі №2-1435/2009, виданий Ірпінським міським судом Київської області 25.06.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2009 року таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року в задоволенні заяви про  визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу суду вважає незаконною, та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що судом не взято до уваги доводи заявника, які належно обґрунтовують наявність підстав для задоволення такої заяви. При цьому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим просив апеляційний суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.
Станом на час розгляду справи відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.
За результатами розгляду справи колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків:
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:
Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідачем не було доведено факту припинення обов`язку сплати аліментів. 
З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.
У відповідності до положень ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
З аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може бути встановлений судом факт помилкового видання виконавчого документа. Іншою підставою для цього може лише бути відсутність обов`язку боржника через його добровільне виконання, припинення, тощо. 
Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів  міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення  для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази  подаються сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі. 
На підтвердження своїх посилань заявником були представлені до суду докази досягнення між стягувачем та боржником домовленості щодо припинення стягнення аліментів за умови вчинення певних дій (визнання позову у справі №682/1959/18) та настання певних обставин (задоволення такого позову). Зокрема, така домовленість вбачається з нотаріально засвідченої відповідної заяви   ОСОБА_2 .
З матеріалів справи вбачається, заявником були вчинені ті дії, які від нього вимагала  ОСОБА_2 , у зв`язку з чим її позов було задоволено. За таких умов, зважаючи на встановлений принцип свободи договору та положення ст. 604 ЦК України, відповідно до якого зобов`язання можуть бути припинені за домовленістю сторін, колегія суддів приходить до висновку про припинення обов`язку ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 . В свою чергу це обумовлює наявність підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. 
У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є, крім іншого, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити. 
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року скасувати. 
Ухвалити нове судове рішення, яким виконавчий лист по справі № 2-1435/2009, виданий Ірпінським міським судом Київської області 25.06.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2009 р. до досягнення донькою повноліття, визнати таким, що не підлягає виконанню. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                                   С.О. Журба

Судді                                                                                                               Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько