Ухвала
Іменем України
 
29 грудня 2020року
 
м. Київ
 
справа № 2-3510/2011
 
провадження № 61-19154ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу Львівської міської ради на ухвалу Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Галдорсервіс» про усунення перешкод у користуванні майном; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Галдорсервіс» (далі - ТОВ «Галдорсервіс») до ОСОБА_1 , треті особи: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради (далі - Залізнична РА Львівської МР), обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - ОКП Львівської ОР «БТІ та експертної оцінки»), про визнання права власності,
 
В С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ТОВ «Галдорсервіс», в якому просив зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні торгівельним павільйоном по АДРЕСА_1 .
 
ТОВ «Галдорсервіс» звернулось до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Залізнична РА Львівської МР, ОКП Львівської ОР «БТІ та експертної оцінки», в якому просило визнати за ним право власності на торгівельний павільйон по АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Зустрічний позов ТОВ «Галдорсервіс» задоволено.
Визнано за ТОВ «Галдорсервіс» право власності на торговельний павільйон, загальною площею 246.6 кв. м, згідно технічного паспорта, виданого ОКП Львівської ОР «БТІ та експертної оцінки» від 12 липня 2011 року, що розташований по АДРЕСА_1 .
 
10 вересня 2020 року Львівська міська рада, як особа, яка не брала участі у розгляді справи, звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2011 року.
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2011 року відмовлено.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана заявником після спливу одного року з моменту оголошення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2011 року, а                      тому, відповідно до абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України               (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.
 
У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Львівської міської ради на ухвалу Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року, здана до поштового відділення зв`язку 16 грудня 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті               390 ЦПК України.
 
У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що копію ухвали апеляційного суду отримав 17 листопада 2020 року, в підтвердження чого надає конверт поштової кореспонденції.
 
Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки без своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник позбавлений можливості як визначення необхідності подання касаційної скарги, так і її мотивування, що є обов`язковим елементом касаційної скарги згідно з вимогами статті 392 ЦПК України, він підлягає поновленню.
 
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
В обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що рішення Залізничного районного суду м. Львова ухвалене 14 листопада 2011 року, тобто до вступу в дію абзацу третього статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня           2017 року), а тому апеляційним судом безпідставно відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Апеляційним судом встановлено, що рішення Залізничного районного суду                 м. Львова ухвалене 14 листопада 2011 року, апеляційна скарга на яке подана Львівською міською радою (як особою, яка не брала участі у справі) -                         10 вересня 2020 року, тобто майже через 9 років з моменту його ухвалення.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Згідно із пунктом 13 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до абзацу третього статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній до                    15 грудня 2017 року) незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі              № 2-1678/05 (провадження № 14-262цс19) зазначено, що: «враховуючи імперативний характер положень абзацу третього частини третьої статті                 297 ЦПК України та те, що річний строк, визначений для органу місцевого самоврядування, є присічним і поновленню не підлягає, то суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. 
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21 лютого 2019 року у справі № 908/1141/15-г вказано, що згідно із статтею 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) норми щодо річного присічного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції розповсюджувались на апеляційні скарги, подані прокурором або органом державної влади, або органом місцевого самоврядування. За результатами системного аналізу вказаних норм процесуального права Касаційний господарський суд у складі Об`єднаної палати дійшов висновку, що у даному випадку передумовою вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи (яка є органом державної влади), поданою після 15 грудня 2017 року, на рішення, ухвалене судом до набрання чинності редакцією ГПК України з 15 грудня 2017 року, є розгляд та вирішення питання розповсюдження присічного річного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Тобто у даному випадку на Комітет як орган державної влади поширюється присічний річний строк для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), що, у свою чергу, передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження».
 
Аналогічний висновок, щодо застосування положень ЦПК України неодноразово викладено у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 2о-350/10, 15 квітня 2020 року в справі № 638/11409/15-ц, 13 травня 2020 року в справі № 2-2761/09, 10 червня 2020 року в справі № 622/179/14-ц,        10 червня 2020 року в справі № 742/1949/15-ц, 11 червня 2020 року в справі               № 2-о-192/2008, 30 липня 2020 року в справі № 524/10259/15-ц, 09 вересня                2020 року в справі № 2-о-72/08, що свідчить про усталеність такого підходу.
 
У вказаних постановах також сформовано висновок про те, що хоча                          ЦПК України у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, не передбачає такої підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, яка була передбачена абзацом третім частини третьої статті 297 ЦПК України               (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), однак якщо право суб`єктів, перелічених в абзаці третьому частини третьої статті 297 ЦПК України                           (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) на апеляційне оскарження припинилося до цієї дати, то подальша зміна процесуального законодавства не свідчить про відновлення права цих суб`єктів на апеляційне оскарження, відповідно до положень ЦПК України (у редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року).
 
Ураховуючи викладене, на Львівську міську раду, як на орган місцевого самоврядування, поширюється присічний річний строк для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначений абзацом третім частини третьої статті 297 ЦПК України              (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), що, у свою чергу, передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження.
 
Відтак, апеляційний суд, враховуючи, що апеляційна скарга подана заявником після спливу одного року з моменту оголошення рішення місцевого суду, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2011 року. 
 
Доводи касаційної скарги про те, що рішення місцевого суду ухвалене до вступу в дію абзацу третього статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), не заслуговують на увагу, оскільки враховуючи імперативний характер положень абзацу 3 частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та те, що річний строк, визначений для Львівської міської ради, є присічним і поновленню не підлягає, то суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
 
Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Керуючись статтею 390, частинами першою, четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У Х В А Л И В :
 
Клопотання Львівської міської ради про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити Львівській міській раді строк на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської міської ради на ухвалу Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Галдорсервіс» про усунення перешкод у користуванні майном; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Галдорсервіс» до ОСОБА_1 , треті особи: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання права власності відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
  Судді:	  В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко