Ухвала
Іменем України 
 
13 жовтня 2020 року
м. Київ
 
провадження № 51-4930ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого –       ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 7 липня 2020 року.
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018050510001220 від 9 червня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.
 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 7 липня 2020 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.

 
 
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року й ухвалу Донецького апеляційного суду від 7 липня 2020 року через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що оскільки  відповідно до ст.290 КПК України строк ознайомлення з матеріалами не включається до строку досудового розслідування , а також те, що КПК не визначає строку для складання обвинувального акту, то  строки у кримінальному провадженні слідчим та прокурором не порушено.
 
Мотиви Суду
 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
 
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
 
Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
 
Доводи касаційної скарги прокурора про те, що органом досудового розслідування жодних порушень строків досудового розслідування, зазначених у ст. 219 КПК України, не допущено та всі процесуальні дії виконані у строки, передбачені законом, колегія суддів ВС вважає необґрунтованими з огляду на таке.
 
Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування – це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
 
Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.
 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК України.
 
Закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження (п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України). 
 
Відповідно до ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року, у підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018050510001220 від 9 червня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.
 
Судом встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018050510001220 9 червня 2018 року. 24 липня 2018 року  ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. 21 вересня 2018 року керівником Слов`янської місцевої прокуратури за клопотанням слідчого було продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню до 24 жовтня 2018 року.  24 жовтня 2018 року процесуальним керівником надано доручення слідчому про повідомлення підозрюваному ОСОБА_4 та його захисникам в порядку ст. 290 КПК України про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 17 січня 2019 року встановлено строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до 25 січня 2019 року. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12018050510001220 від 9 червня 2018 року стосовно обвинуваченого  ОСОБА_4  складений слідчим та затверджений прокурором Слов`янської місцевої прокуратури 25 січня 2019 року, однак направлений  до суду лише 3 жовтня 2019 року та,  відповідно, надійшов 4 жовтня 2019 року.    
 
Отже, суд першої інстанції, розглядаючи в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 12018050510001220, вірно встановив, що злочин, у вчиненні якого підозрюється  ОСОБА_4 , не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, строк досудового розслідування по кримінальному провадженню було продовжено до 24 жовтня 2018 року. Тобто кінцева дата завершення досудового розслідування чітко встановлена. Враховуючи вимоги ст. 219 КПК України, звернення до суду з обвинувальним актом мало відбутись до вказаної дати.  Однак обвинувальний акт надійшов до суду майже через рік.  
 
Вважаючи, що строки у кримінальному провадженні не порушено, прокурор зазначає, що  24 жовтня 2018 року процесуальним керівником надано доручення слідчому про повідомлення підозрюваному ОСОБА_4 та його захисникам, в порядку ст. 290 КПК України, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. 
 
Відповідно до ч.1 ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
 
Таким чином, прокурор помилково ототожнює повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із самим фактом завершення досудового розслідування.
 
Що стосується твердження прокурора про не визначення у КПК України строку для складання обвинувального акту, то аналіз ст. 219 КПК України свідчить, що обвинувальний акт, у будь якому випадку, має бути складений та затверджений в межах строків досудового розслідування, визначених ст.219 КПК України.
 
Ураховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції, переглядаючи провадження в апеляційному порядку, дослідив матеріали кримінального провадження та ретельно проаналізував доводи в апеляційній скарзі прокурора, які аналогічні доводам, наведеним у касаційній скарзі, надавши їм належну оцінку. З такими висновками погоджується й колегія суддів касаційного суду.
 
Касаційна скарга прокурора не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року та ухвали Донецького апеляційного суду від 7 липня 2020 року.
 
Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та належним чином  вмотивовані, адже в повній мірі відповідають  вимогам ст. 370 КПК України, а ухвала апеляційного суду – ще й вимогам ст. 419 КПК України, тому касаційні доводи прокурора в цій частині теж є безпідставними.  
 
Ураховуючи наведені у скаргах мотиви та надані до них копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.
 
З цих підстав Суд постановив:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 7 липня 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді: 
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                                  ОСОБА_3