ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року 
м. Київ
Справа №  904/3720/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючий),  Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,
за участю секретаря судового засідання - Шевчик О.Ю.,

учасники справи:
позивач - комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради,
представник позивача - Дєдов В.В., адвокат (ордер від 19.10.2020 № 1040162, свідоцтво від 08.10.2018 № 3949),
відповідач - публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод",
представник відповідача - не з`явився,
розглянув касаційну скаргу комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2020 (головуючий Антонік С.Г., судді: Дармін М.О. і Іванов О.Г.)
у справі № 904/3720/19
за позовом комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (далі - Підприємство)  
до публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (далі - Товариство)
про стягнення заборгованості у розмірі 2 076 280,06 грн за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин.
За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Підприємство звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства про стягнення заборгованості у розмірі 2 076 280,06 грн за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Товариством умов договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 01.08.2014 № 2800 (далі - Договір), а саме скидання стічних вод у міську каналізаційну систему з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства на користь Підприємства  заборгованість за перевищення  допустимих  концентрацій забруднюючих  речовин у сумі 2 076 280,06 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що здійснені Підприємством відбори проб стічних вод Товариства за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова, 21, проведені відповідно до передбаченого законодавством порядку, а сформований розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням відповідає фактичним обставинам та результатам досліджень, на підставі яких виявлено перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин за адресою: вул. Столєтова, 21, об`єкт Товариства (КНС-4 проба № 8), а саме: завислі речовини, хімічне споживання кисню (ХСК), біохімічне споживання кисню за 5 діб (БСК5), нафтопродукти, залізо загальне. Крім того, між сторонами відсутній спір щодо самого розрахунку плати за перевищення допустимої концентрації за виставленим рахунком.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2020 оскаржуване рішення скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. 
Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що:
- якість стічних вод, відібраних з приймального кесону, де відбувається природний процес осадження рідини, буде різнитися від якості води, яка надходить у систему каналізації м. Дніпра;
- можливість відбору проб з випускного колектора є і, як пояснив представник Товариства, що не заперечувало Підприємство, до цього випадку представники Підприємства завжди відбирали проби з випускного колектору. З приймального кесону проба була відібрана вперше;
- відбір проб було здійснено не на випуску стічних вод, як то передбачено пунктом 7.10 Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетрвська, затверджених рішенням виконкому міської ради  від 19.02.2015 № 129 (далі - Правила № 129), тому результати аналізу такої води не можуть свідчити, що саме вода такої якості скидається Товариством у головний/збірний колектор;
- суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про необхідність відібрання проб у місці, де наявний безнапірний рух стічної рідини, і останнім таким місцем є каналізаційна насосна станція (далі - КНС) Підприємства. 
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Підприємство звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, а також на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2020, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 залишити в силі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові порушено норми матеріального та процесуального права у подібних правовідносинах, у яких відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень Правил № 129, зокрема пункту 7.2 вказаних Правил.
Товариство подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, просить залишити її без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 15.10.2020 № 29.3-02/2592 у зв`язку з відпусткою судді Колос І.Б. призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 914/2150/18, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.
Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, відповідно до встановлених ними обставин справи, враховуючи підстави відкриття касаційного провадження, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представника Підприємства, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що 01.08.2014 Підприємством (водоканал) та Товариством (абонент) укладено Договір, відповідно до пункту 2.1 якого водоканал зобов`язується надавати абоненту послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а абонент - оплачувати надані послуги в порядку і на умовах, визначених Договором та чинним законодавством.
Згідно з пунктом 2.2 Договору місцем надання послуг є точка розподілу, визначена сторонами в акті визначення точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж.
Пунктом 3.15 Договору передбачено, що абонент, на балансі якого знаходяться мережі водовідведення, відповідає за порушення норм щодо кількості та концентрації шкідливих речовин у стічних водах, що скидають до його мережі водовідведення субабоненти, орендарі, суборендарі.
При цьому допустима концентрація шкідливих речовин визначена Правилами       № 129, з прийняттям яких втратило чинність рішення виконавчого комітету міської ради від 25.12.2012 № 1895 "Про затвердження Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська".
Відповідно до пункту 3.16 Договору нарахування проводяться з огляду на норматив оплати за очищення 1 куб. м стічних вод із вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій, обсяг скинутих понаднормативно забруднених стічних вод та коефіцієнт кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.
Згідно з пунктом 3.18 Договору для визначення вмісту забруднень у стічних водах використовуються як дані лабораторії водоканалу, так і результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепідемнагляду, охорони навколишнього природного середовища або іншими лабораторіями, акредитованими у цій галузі.
Пунктом 3.19 Договору (у редакції додаткової угоди від 31.07.2015 № 4) передбачено, що плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь об`єм стічних вод, скинутих абонентом протягом календарного місяця, коли було зафіксоване перевищення допустимої концентрації. У випадку повторного встановлення факту перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин - три календарних місяця (місяця, в якому відібрана проба і було зафіксовано перевищення допустимих концентрацій, та двох попередніх).
Відповідно до пункту 4.4 Договору водоканал визначає об`єм наданих абоненту послуг за розрахунковий місяць, розмір плати за скид понаднормативних забруднень та розмір оплати послуг за розрахунковий місяць на підставі інформації, вказаної у наданих абонентом згідно з пунктом 4.3 Договору звітах про контрольні показники приладів і засобів обліку та актів обстеження. Водоканал не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим, надає абоненту два примірника акта-рахунку приймання наданих послуг, підписаних уповноваженою особою цього підприємства та скріплених його печаткою.
Згідно з пунктом 4.9 Договору величина плати за скид стічних вод у систему водовідведення водоканалу з понаднормативним забрудненням визначається згідно з Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у систему каналізації населених пунктів, , затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 (далі - Інструкцією № 37). Така оплата здійснюється абонентом не пізніше 10 днів з дня отримання листа-повідомлення та акта-рахунку.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що між водоканалом та абонентом встановлюється межа відповідальності за стан і експлуатацію водопровідних мереж згідно з Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила № 190), відповідно до акта визначення точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж (додаток № 1 до Договору) та генерального плану об`єкта в масштабі 1:500 з нанесеними на ньому водопровідною та каналізаційною мережами та випусками до каналізації водоканалу.
Відповідно до підпунктів 6.1.1, 6.1.2 пункту 6.1 Договору водоканал має право: проводити технічні та профілактичні огляди водопровідних і каналізаційних мереж абонента; знімати контрольні показники приладів і засобів обліку на них та виявляти нераціональне використання води питної; складати акти з приписом щодо усунення порушень абонентом вимог чинного законодавства у сфері водопостачання, водовідведення та умов договору при їх виявленні з визначенням строку для їх усунення. Невиконання припису водоканалу, що стосується порушень правил обліку послуг, є підставою для нарахувань згідно з пунктом 3.3 Правил № 190. Акт складається представником водоканалу і підписується його представником та представником абонента. Якщо абонент (його представник) відмовляється підписати такий акт, то він підписується представником Водоканалу одноосібно, про що в акті робиться відповідний запис про таку відмову із зазначенням прізвища, посади представника абонента, який відмовився від підпису. У такому випадку акти обстежень, підписані представником Водоканалу в односторонньому порядку, вважаються дійсними та є підставою для нарахувань об`ємів спожитих послуг.
На підставі Договору та вимог Правил № 129 Підприємством:
- 15.10.2015 здійснено відбір проб стічних вод відповідача за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова, 21, що підтверджується актом від 15.10.2015 відбору проб стічних вод. За результатами досліджень встановлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин, що відображено у протоколі вимірювань показників складу та властивостей стічних вод. Керуючись пунктом 8.6 Правил              № 129, Підприємство сформувало розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням у розмірі 590 554,46 грн;
- 18.05.2016 здійснено відбір проб стічних вод відповідача за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова, 21, що підтверджується актом від 18.05.2016 відбору проб стічних вод. За результатами досліджень встановлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин, що відображено у протоколі вимірювань показників складу та властивостей стічних вод;
- 02.11.2016 здійснено відбір проб стічних вод відповідача за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова, 21, що підтверджується актом від 02.11.2016 відбору проб стічних вод. За результатами досліджень встановлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин, що відображено у протоколі вимірювань показників складу та властивостей стічних вод. Керуючись пунктом 8.6 Правил              № 129, Підприємство сформувало розрахунок величини плати за скид стічних вод із понаднормативним забрудненням за вересень, жовтень, листопад 2016 року у розмірі 2 076 280,64 грн. 
Акт від 02.11.2016 підписаний представником відповідача із зауваженнями з приводу того, що основна проба відібрана на КНС-4 не на випускному колекторі, а в приймальному кесоні перед уловлювачем грубої очистки, в якому безпосередньо проходить відстоювання стоків, які в подальшому перекачуються у мережі ПАТ "Променерговузол". Проби було відібрано з порушенням керівної наукової документації (далі - КНД). Паралельно Товариством було відібрано пробу безпосередньо на випускному колекторі в мережі ПАТ "Променерговузол" після уловлювача грубої очистки.
За результатами проведеного аналізу відібраних проб лабораторією Підприємства з контролю якості стічних вод підприємств виявлено перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин за адресою: вул. Столєтова, 21, об`єкт Товариства (КНС-4 проба № 8), а саме: завислі речовини, хімічне споживання кисню (ХСК), біохімічне споживання кисню за 5 діб (БСК5), нафтопродукти, залізо загальне.
У зв`язку з наведеним Підприємством здійснено розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за вересень, жовтень та листопад 2016 року із застосуванням коефіцієнта кратності 10 у сумі 2 076 280,64 грн (з ПДВ), через що виставлено рахунок на оплату від 28.02.2017 № 18792.
Причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення заборгованості у розмірі 2 076 280,06 грн за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що предметом доказування є обставини, пов`язані зі скидом Товариством у стічні води забруднюючих речовин з перевищенням допустимих концентрацій відповідно до акта відбору стічних проб 02.11.2016.
Допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах встановлені Правилами № 129.
Згідно з пунктом 1.7 Правил № 129 кожне підприємство скидає стічні води в міську каналізаційну систему через окремий випуск з обов`язковим улаштуванням контрольних колодязів, розташованих за межами підприємства в місцях, що мають під`їзні дороги. Об`єднання випусків стічних вод від кількох підприємств дозволяється тільки після контрольного колодязя на випуску кожного підприємства.
Правилами № 129 передбачені, серед іншого, загальні вимоги до складу та властивостей стічних вод, які скидаються у міську каналізацію. У тому числі визначено концентрацію забруднюючих речовин у стічних водах, що скидаються на очисні споруди м. Дніпро (розділ 4), порядок контролю за скидом стічних вод у міську каналізацію (розділ 7), порядок обчислення плати за скид стічних вод у міську каналізаційну мережу (розділ 8).
Відповідно до пункту 3.2 Правил № 129 підприємство несе відповідальність за якість стічних вод, які скидає у міську каналізаційну мережу. Якщо підприємство має на балансі КНС та каналізаційні мережі і по ним транспортують стічні води до міських каналізаційних очисних споруд, то воно відповідає за якість не тільки своїх стоків, але й за якість стічних вод субабонентів та інших споживачів, які користуються їх мережами.
Згідно з пунктом 3.2 Інструкції № 37 (чинної на час складання акта відбору стічних проб від 02.11.2016) при перевищенні рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах підприємств, що скидаються у систему каналізації, порівняно з встановленими місцевими Правилами приймання, підприємства сплачують Водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, яка нараховується за нормативом плати за очищення 1 куб. м стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нп), обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.
Пунктом 3.5 Інструкції № 37 передбачено, що якщо встановлений факт одночасного скиду до міської каналізації кількох забруднень у концентраціях, що перевищують допустимі концентрації (ДК), коефіцієнт кратності (Кк) визначають за формулою як результат поділу різниці між фактичною концентрацією у стічних водах підприємства і-ї речовини і допустимої концентрації і-ї речовини, яку встановлено договором або місцевими Правилами приймання для даного підприємства, на допустиму концентрацію і-ї речовини. Загальний коефіцієнт кратності з урахуванням перевищення допустимої концентрації кількох речовин та інших порушень не може бути більше ніж 10. Якщо за розрахунком Кк вийшло більше ніж 10, то приймають Кк = 10, крім випадків, передбачених підпунктами 3.2.1 та 3.2.2.
Відповідно до пункту 3.6 Інструкції № 37 період, за який стягується плата за скид підприємством стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, установленим разовим аналізом, визначається згідно з місцевими правилами приймання стічних вод, але не більше трьох календарних місяців (місяця, у якому відібрана проба, та двох попередніх місяців). Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством за цей період з даного об`єкта.
Згідно з пунктом 7.7 Правил № 129 підприємства, які скидають стічні води до міської каналізації, повинні забезпечити можливість проведення водоканалом у будь-який час доби контролю за скидом стічних вод, включаючи надання необхідних відомостей та документів. Періодичність відбору контрольних проб - не менш, ніж один раз у півроку. 
Пунктом 7.11 Правил № 129 передбачено, що з метою контролю якості стічних вод підприємств Водоканал здійснює відбір разових (контрольних) проб. Ці проби характеризують склад та властивості стічних вод і відповідність фактичних концентрацій забруднюючих речовин допустимим. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень.
Відповідно до пункту 7.12 Правил № 129 відбір разових стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу, що фіксується в актах, які підписують як представник водоканалу, так і представник підприємства. Такий акт має юридичну силу і є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень (у разі виявлення перевищення допустимої концентрації).
Згідно з пунктом 7.2 Правил № 129 відбір проб здійснюється з контрольних колодязів, які споруджуються та обслуговуються підприємством.
Місця відбору проб визначають, ґрунтуючись на схемі випусків до міської каналізації, згідно з генеральним планом підприємства в масштабі 1:500 і з урахуванням особливостей виробництва.
Отже, обов`язок спорудження й обслуговування контрольних колодязів покладається на відповідача.
Судом першої інстанції встановлено, що актом визначення точки розподілу надання послуг та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж, а також схемою водопровідних та каналізаційних мереж, що є додатком до Договору, зафіксовано лише місце підключення мереж водопостачання та водовідведення Підприємства до мереж Товариства. Контрольний колодязь, в якому має проводитися відбір проб стічних вод у додатку № 1 до Договору не визначений. За схемою у Товариства відсутній контрольний колодязь, в якому мають відбиратись проби на об`єкті.
Однак, з урахуванням нормативних приписів Правил № 129 щодо повноважень водоканалу й обов`язку Товариства як абонента, відсутність контрольного колодязя не може позбавляти водоканал його повноважень з контролю за якістю стічних вод та не звільняє його від обов`язку здійснювати такий контроль за дотриманням Товариством вимог Правил № 129 й умов Договору.
Невиконання обов`язку щодо спорудження контрольного колодязя є формою перешкоджання у відборі проб водоканалу, що відповідно до пункту 7.13 Правил     № 129 не допускається.
За таких обставин КНС є останнім елементом каналізаційної мережі Товариства, де наявний самопливний (безнапірний) рух стічної рідини та де можна перевірити якість стічних вод, що скидаються в систему каналізації міста Дніпро. Після КНС рух стічної води здійснюється напірним трубопроводом. Тобто здійснювати там відбір проб без обладнання спеціального колодязя (камери) не дає змоги наявний напір.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій Підприємства щодо відбору проб стічних вод у КНС згідно з актом від 02.11.2016.
Крім того, взяття відповідних проб у контрольному колодязі чи з насосної станції саме по собі не впливає на показники перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин при скиді стічних вод за умови дотримання порядку відбору і поводження з пробами.
Товариством не доведено, що після КНС влаштовані очисні споруди та змінюється якість стічних вод, які потрапляють від підприємства у міські каналізаційні мережі.
Також судом першої інстанції були відхилені посилання Товариства на результати своїх паралельних лабораторних досліджень (протокол від 07.11.2016 № 1310-1311), оскільки згідно з пунктом 7.14 Правил № 129 за призначенням із разової проби виконують основний, паралельний та арбітражний аналізи.
При цьому у разі розбіжностей результатів основного та паралельного аналізів у межах похибки методик вимірювання інгредієнтів приймається значення основного аналізу. Якщо розбіжності перевищують похибки, які зазначені у відповідних методиках, проводиться арбітражний аналіз проби.
Пунктом 7.16 Правил № 129 передбачено, що об`єм відібраної разової проби повинен бути достатнім для виконання основного, паралельного та арбітражного аналізів (згідно з методиками вимірювання інгредієнтів).
Основний аналіз виконує лабораторія водоканалу. Паралельний аналіз виконує підприємство у будь-якій лабораторії, атестованій у даній галузі (або у своїй лабораторії при її наявності). Проби відбираються за одночасною присутністю представників водоканалу та підприємства. В актах робиться примітка про відбір проб для виконання паралельного аналізу.
При цьому у пункті 1.4 Правил № 129 визначено, що паралельним аналізом є аналіз проби, відібраної одночасно з пробою, призначеною для основного аналізу.
У двосторонньому акті відбору проб стічних вод від 02.11.2016 наявна відмітка про відбір разової проби для виконання лише основного аналізу. Застереження про відбір разової проби для проведення в тому числі й паралельного аналізу відсутнє.
За таких обставин відбір Товариством іншої, так званої паралельної проби, та в іншому місці не відповідає вимогам Правил № 129, а тому її результати не можуть вважатися паралельним аналізом, за наявності розбіжностей яких з основним аналізом допускається проведення арбітражного аналізу проби.
Арбітражний аналіз проби, з огляду на викладене, Товариством не проведений, а тому основний аналіз проби стічних вод за актом від 02.11.2016 Товариством не спростовано.
Основний аналіз було виконано лабораторією водоканалу, за результатами якого виявлено перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин та на підставі якого здійснено розрахунок плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за вересень-листопад 2016 року та виставлено Товариству рахунок на суму 2 076 280,64 грн.
Відповідно до пункту 8.6 Правил № 129 плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством протягом місяця, в якому було зафіксовано перевищення допустимої концентрації. У випадку повторного встановлення факту перевищення забруднюючих речовин - три календарних місяця (місяця, в якому відібрана проба і було зафіксовано перевищення допустимої концентрації та двох попередніх).
З огляду на те, що факт порушення Товариством Правил № 129 є не першим, оскільки попередньо були зафіксовані інші факти, у тому числі й протягом року, що підтверджується актами відбору проб від 15.10.2015, 18.05.2016, а також протоколами аналізів та виставленими й сплаченими рахунками, суд першої інстанції дійшов висновку, що Підприємством правомірно здійснено нарахування за місяць, у якому відібрана проба й зафіксовано перевищення допустимої концентрації та двох попередніх місяців.
З висновками суду першої інстанції не погодився суд апеляційної інстанції, посилаючись на те, що Правилами № 129 передбачено відбір проб з контрольних колодязів, які відповідно до пункту 1.7 вказаних Правил кожне підприємство зобов'язано облаштувати за межами підприємства на випуску стічних вод у міську каналізацію. Але відсутність контрольного колодязя не може бути підставою для не здійснення контролю за якістю стічних вод. У такому випадку необхідно визначити місце для відбору проб, яке б відповідало вимогам Правил № 129.
Враховуючи, що контрольний колодязь облаштовується на каналізаційному випуску підприємства безпосередньо перед приєднанням до збірного чи головного каналізаційного колектора, тобто на трубопроводі, яким стічні води підприємства випускаються у збірний чи головний каналізаційний колектор (пункт 1.4 Правил № 129), та  те, що відбір проб здійснюється на випусках стічних вод (пункт 7.10 Правил № 129), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відбір проб необхідно здійснювати на каналізаційному випускному колекторі Товариства при можливості в місці, максимально наближеному до приєднання з головним чи збірним каналізаційним колектором.
При цьому апеляційним судом зазначено, що, як вбачається із схеми розташування КНС №4 та пояснень Товариства, стічні води Товариства надходять у приймальний кесон, де відбувається їх відстоювання, осад. При досягнені рівня 3м автоматично вмикається насос і стоки через фільтр грубої очистки, через патрубок, розташований на рівні 0,7м, перекачуються у випускний колектор, приєднаний до колектора ПАТ "Променерговузол". 
Отже, є очевидним, що якість стічної води, що знаходиться в приймальному кесоні та у випускному колекторі після насоса, буде різною.
Тому якість стічних вод, відібраних з приймального кесону, де відбувається природний процес осадження рідини, буде різнитися від якості води, яка надходить у систему каналізації м. Дніпра.
Можливість відбору проб з випускного колектора є і, як пояснив представник Товариства, що не заперечувалося Підприємством, до цього випадку представники Підприємства завжди відбирали проби з випускного колектору. З приймального кесону проба була відібрана вперше.
Незгоду з відбором проб з приймального кесону висловив представник Підприємства, про що зазначено в акті відбору проб.
Таким чином, оскільки відбір проб було здійснено не на випуску стічних вод, як то передбачено пунктом 7.10 Правил № 129, то результати аналізу такої води не можуть свідчити, що саме вода такої якості випускається Товариством у головний/збірний колектор.
Крім того, апеляційним судом зазначено, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про необхідність відібрання проб у місце де наявний безнапірний рух стічної рідини і останнім таким місцем є КНС Товариства. 
Відповідно до пункту 2.9 Інструкції про порядок відбору проб для контролю якості стічних вод підприємств, яка є додатком до Правил № 129, відбір стічних вод проводиться згідно з КНД 211.1.0.009-94 та ДСУ ISO 5661-10 - 2005 Частина 10. 
Згідно з пунктами 5.1.1, 5.1.2 ДСУ ISO 5661-10 - 2005 (Частина 10.  Настанови щодо відбирання проб стічних вод) в усіх випадках треба вибрати місце відбирання, у якому можна одержати репрезентативну пробу досліджуваних стічних вод. Потрібно вибирати місця із сильною турбулентною течією, що забезпечить добре перемішування.
У приймальному кесоні відсутня сильна турбулентна течія, і, відповідно, з нього не може відбиратися проба води.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Однак Касаційний господарський суд з такими висновками суду апеляційної інстанції не може погодитись, оскільки суд апеляційної інстанції, посилаючись на те, що є можливість відбору проб з випускного колектора і, як пояснив представник Товариства, що не заперечувалося Підприємством, до цього випадку представники Підприємства завжди відбирали проби з випускного колектору, з приймального кесону проба була відібрана вперше, залишив поза увагою, що у матеріалах справи, зокрема (т.1 а.с.85) наявна відповідь на відзив Товариства, в якій Підприємство заперечувало проти вказаних доводів Товариства та зазначало, що відбір проб завжди здійснювався з КНС, посилаючись на акти відбору проб від 02.11.2016, 15.10.2015 та 18.05.2016, в яких зазначено місце відбору проб КНС-4. Тобто у всіх актах зазначено одне й те саме місце відбору проб.
Водночас судом апеляційної інстанції не спростовано доводи, покладені в основу судового рішення судом першої інстанції, а саме, що актом визначення точки розподілу надання послуг та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж, а також схемою водопровідних та каналізаційних мереж, що є додатком до Договору, зафіксовано лише місце підключення мереж водопостачання та водовідведення Підприємства до мереж Товариства. Контрольний колодязь, в якому має проводитися відбір проб стічних вод, у додатку № 1 до Договору не визначений. За схемою у Товариства відсутній контрольний колодязь, в якому мають відбиратись проби на об`єкті.
Також, посилаючись на схему розташування КНС № 4 та пояснення Товариства щодо принципу роботи КНС, апеляційний суд не обґрунтував, якими доказами підтверджується зміна якості стічних вод до та після КНС, а також можливість   відбору проб з випускного колектора. 
Крім того, апеляційним судом не враховано правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 904/3681/18, а саме, що обов`язок з облаштування і створення контрольних колодязів лежить на Товаристві. Відсутність контрольного колодязя не позбавляє Підприємство права з контролю за якістю стічних вод та не звільняє від обов`язку здійснювати контроль за виконанням підприємствами Правил № 129 і вимог Договору. Взяття відповідних проб у контрольному колодязі чи з насосної станції саме по собі не впливає на показники перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин при скиді стічних вод за умови дотримання порядку відбору і поводження з пробами.
Таким чином, у разі необлаштування Товариством контрольного колодязя Підприємство не позбавлене права здійснювати контроль за дотриманням Товариством відповідного законодавства, яким врегульовано допустимий вміст забруднюючих речовин у стічних водах, які скидаються Товариством у головний/збірний колектор населеного пункту, а саме здійснювати відбір проб стічних вод у місцях, які є останніми можливими для відбору таких проб. 
Що ж до посилань апеляційного суду на те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про необхідність відібрання проб у місці, де наявний безнапірний рух стічної рідини, і останнім таким місцем є КНС Товариства, то такі посилання є безпідставними, оскільки спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, а саме, що Товариством не доведено, що після КНС влаштовані очисні споруди та змінюється якість стічних вод, які потрапляють від Товариства у міські каналізаційні мережі. Відтак КНС є останнім елементом каналізаційної мережі Підприємства, де наявний самопливний (безнапірний) рух стічної рідини та де можна перевірити якість стічних вод, що скидаються в систему каналізації міста Дніпро. Після КНС рух стічної води здійснюється напірним трубопроводом. Тобто здійснювати там відбір проб без обладнання спеціального колодязя (камери) не дає змоги наявний напір.
Отже, суд першої інстанції встановив, що КНС є останнім  елементом каналізаційної мережі Товариства, де можливо відібрати проби без обладнання спеціального колодязя, саме у даному випадку. Тобто без надання загального висновку щодо неможливості відбору проб у місцях з наявним напором, які обладнані спеціальними колодязями. 
Вказані обставини не були враховані судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови у даній справі; водночас такі обставини були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення, що дає підстави для висновку щодо його обґрунтованості та законності.
Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
Частиною першою статті 312 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Підприємства задовольнити, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
У зв`язку з тим, що суд задовольняє касаційну скаргу та скасовує постанову суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції, суд покладає на Товариство витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Керуючись статтями 129, 308, 312, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради задовольнити.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі № 904/3720/19 скасувати.
3. Рішення господарського Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі                      № 904/3720/19 залишити в силі.
4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" на користь комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради 62 288,42 грн судового збору за розгляд касаційної скарги.
Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                         І. Булгакова
Суддя                                                                                                         Б. Львов
Суддя                                                                                                          В. Селіваненко