ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3761/20                                        Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року                                                                      м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В.
суддів:                    Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.
за участю секретаря:          Скидан С. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року
у справі № 620/3761/20  (розглянуто у відкритому судовому засіданні)
за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)
про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :
У вересні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі - позивач) звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (надалі - відповідач), в якому просило суд: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Бабенка В.М. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн. по виконавчому провадженню № 58711794.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що рішення суду було виконано ним в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством, а тому постанова про накладення штрафу є неправомірною та підлягає скасуванню.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року в задоволенні позовних вимог Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області - відмовлено повністю.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду 06 жовтня 2020 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права. Так, апелянт зазначає, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року встановлено, що виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою. Отже, органи Пенсійного фонду України зобов`язані керуватися цією нормою, а тому підстави для накладення штрафу за невиконання рішення суду відсутні.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 2540/2816/18 виданий 14.03.2019 року Чернігівським окружним адміністративним судом про: "Зобов`язати Ріпкинське об`єднане управління Пенсійного фонду України виплатити ОСОБА_1  нараховану з 01.04.2017 пенсію по інвалідності, з урахуванням виплачених сум". Вказаний виконавчий лист видано на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року, яке набрало законної сили 21.01.2019 року, про що зазначено у виконавчому документі.
У зв`язку з відсутністю підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, державним виконавцем відкрито виконавче провадження.
Листом від   04.04.2019 року, який надійшов до відділу примусового виконання рішень 09.04.2019 року, боржником повідомлено про часткове виконання рішення суду, а саме сума нарахованої пенсії з 01.04.2017 року становить 15667,00 грн не виплачена у зв`язку з відсутністю порядку такої виплати визначених Кабінетом Міністрів України (стор. 31 том І).
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Бабенком В.М. 09.04.2019 року складено акт про невиконання боржником рішення суду в повному обсязі. 13.08.2019 року ухвалою по справі №2540/2816/18 Чернігівського окружного адміністративного суду заяву головного державного виконавця задоволено, замінено сторону виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2540/2816/18 від   14.03.2019, а саме, боржника Ріпкинське об`єднане управління Пенсійного фонду України на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. В подальшому, 16.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про зміну сторони виконавчого провадження.
Так, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області 02.04.2020 року направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України вимогу про надання підтвердження виконання рішення суду (стор. 39 том І). 
Листом від   10.04.2020 року №2500-0403-5/11772 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило заборгованість з пенсії з 01.04.2017 року та вказала, що остання не виплачена (стор. 40 том І).
Державним виконавцем 21.04.2020 року винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5100,00 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року по справі №620/1599/20, яке набрало законної сили 19.08.2020 року, в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн від   21.04.2020 року відмовлено повністю.
Державним виконавцем 17.08.2020 року повторно направлено вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України щодо виконання рішення суду.
При повторній перевірці виконання боржником рішення суду, державним виконавцем 26.08.2020 року встановлено, що сума заборгованості у розмірі 22927,00 грн не виплачена та 26.08.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі, а саме, 10200,00 грн.
Не погоджуючись з діями відповідачів та прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з даною  позовною заявою.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять відомостей та належних доказів на вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області дій, передбачених пунктом 5 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 та суду такі документи також надано не було, тому відповідачем було правомірно винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області штрафу від 26.08.2020 року у виконавчому провадженні № 58711794.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року. 
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно частин першої та другої статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Системний аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" надає підстави стверджувати, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
При цьому, умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення). 
Тобто, державному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом №1404-VІІІ.
Як свідчать матеріали справи, постановою від 25.03.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 58711794 з виконання виконавчого листа у справі №2540/2816/18, виданого 14.03.2019 року Чернігівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Ріпкинське об`єднане управління Пенсійного фонду України виплатити ОСОБА_1 нараховану з 01.04.2017 пенсію по інвалідності, з урахуванням виплачених сум.
Листом Головне управління Пенсійного фонду України від 18.09.2019 року №94/04 повідомило, що кошти в сумі 24379,00   грн залишаються не виплаченими. Виплата буде проведена з урахуванням норм Порядку №365 на умовах визначених Кабінетом Міністрів України (стор. 37 том І).
Колегія суддів звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - Порядок № 649), який передбачає вчинення пенсійним органом (боржником) певних дій, які спрямовані на погашення заборгованості. Крім того, відповідно до пункту 1 цього ж Порядку визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Пунктом 2 Преамбули вказаної постанови Кабінету Міністрів України, установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.
Згідно з пунктом 3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Пунктом 6 Порядку №649 передбачено, що перевірку обґрунтованості розрахованої суми, що підлягає виплаті органом Пенсійного фонду України при виконанні судового рішення, проводить у Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - "комісія").
У силу вимог пункту 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку. У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.
При цьому, пунктом 10 Порядку №649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Таким чином, Порядком №649 визначено спеціальну процедуру проведення погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, зокрема відповідні дії, які повинен вчинити боржник щодо виконання рішень судів певної категорії.
Разом з тим, на виконання умов Порядку №649 позивач мав провести розрахунок суми виплати відповідно до рішення суду, направити відповідний пакет документів до Пенсійного фонду України, де уповноважена комісія, після перевірки обґрунтованості розрахованої суми, прийняла б одне з рішень.
Колегія суддів звертає увагу, що Головним управлінням Пенсійного фонду у Чернігівській області не надано доказів, якими можливо встановити факт подання до комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду Пенсійного фонду України відповідних документів, а також доказів прийняття комісією рішення про наявність підстав для виплати пенсіонеру коштів. 
Також, колегією суддів не приймаються доводи пенсійного органу на постанову Кабінету Міністрів України від   08.06.2016 №365 і твердження про те, що заборгованість з виплати пенсії не виплачена у зв`язку з відсутністю окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, враховуючи таке.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від   08.06.2016 №365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі по тексту - Порядок №365).
Згідно пункту 1 Порядку №365 цей Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Дійсно, пункт 15 Порядку №365 передбачає, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
Проте, зі змісту пунктів 10, 14 Порядку №365 слідує, що вказане положення пункту 15 регулює відшкодування сум соціальних виплат, які не виплачені за минулий період на підставі рішення комісій, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від   21.10.1995 №848 про (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
У той же час, рішення про зобов`язання Ріпкинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (правонаступник - ГУ ПФУ в Чернігівській області) виплатити нараховану з 01.04.2017 пенсію по інвалідності, з урахуванням виплачених сум прийнято Чернігівським окружним адміністративним судом 17.10.2018 у справі №2540/2816/18.
За наведених обставин, Порядок №365 не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.
Більш того, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва 11.06.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 року по справі №640/18720/18 був визнаний протиправним та нечинним, зокрема, підпункт 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від   25.04.2018 №335 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від   08.06.2016 №365" в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.
Саме вказаним підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від   25.04.2018 №335 було внесено зміни до пункту 15 Порядку №365 щодо здійснення соціальних виплат на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
У той же час, у справах "Шмалько проти України", "Іммобільяре Саффі проти Італії" Європейський суд з прав людини констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення у справа "Сук проти України" та інші).
Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) "Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень" КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем було правомірно винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області штрафу від 26.08.2020 року у виконавчому провадженні № 58711794, тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним позовній заяві, а отже, доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. 
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя                                                                                Г. В. Земляна

Судді:                                                                                                    Є. І. Мєзєнцев

                                                                                                              В. В. Файдюк