ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 грудня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 743/547/20
Головуючий у першій інстанції – Павленко О. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1173/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Харечко Л.К.,
суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,    
секретар – Позняк О.М., 

учасники справи: заявник – ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Головне управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІОРО», 
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 липня 20209 року у складі судді Павленко О.В., повний текст якого складено 29.07.2020 року у смт. Ріпки Чернігівської області,

                                         В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт роботи в Чорнобильській зоні відчуження на об`єктах ДСП Чорнобильської атомної станції та об`єкті «Укриття» у ТОВ «ДІОРО» у період з 14 березня 2014 року по 31 травня 2018 року водієм відповідно до «Списку № 1 розділ XXII, підрозділ 4 постанови КМУ від 24.06.2016 № 461 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 04.07.2017 № 479, код КП 7233 та постановою КМУ від 31.08.2019 № 708. 
Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2020 року заяву задоволено. Встановлено факт роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Чорнобильській зоні відчуження на об`єктах ДСП Чорнобильської атомної станції та об`єкті «Укриття» у ТОВ «ДІОРО» у період з 14.03.2014 до 31.05.2018 водієм відповідно до «Списку № 1 розділ XXII, підрозділ 4 постанови КМУ від 24.06.2016 № 461 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 04.07.2017 № 479 та постановою КМУ від 31.08.2019 № 708.  
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи скарги зводяться до того, що встановлення факту наявності трудового стажу та пільгового характеру праці для призначення пільгової пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, а не судом, і таке рішення вказаного органу може бути оскаржено у встановленому законом порядку. Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, вказуючи на те, що суд першої інстанції встановив юридичний факт в межах повного з`ясування фактів та обставин справи. 
Вислухавши суддю – доповідача, пояснення ОСОБА_1 , обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що хоча атестація робочого місця заявника ТОВ «ДІОРО» не проводилася, однак, факт його роботи в Чорнобильській зоні відчуження на об`єктах ДСП Чорнобильської атомної станції та об`єкті «Укриття» у ТОВ «ДІОРО» у період з 14.02.2014 до 31.05.2018 водієм, що відноситься до Списку № 1 розділ ХХІІ, підрозділ 4 постанови КМУ від 24.06.2016 № 461 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 04.07.2017 № 479 та постановою КМУ від 31.08.2019 № 708, підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.
Проте апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, виходячи з наступного.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь – який юридичний спір та будь – яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначаються законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є: наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства; спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Предметна юрисдикція – це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Зі змісту заяви ОСОБА_1 слідує, що встановлення факту наявності трудового стажу та пільгового характеру праці йому необхідно для призначення пенсії на пільгових умовах. Заявник звертався до пенсійного фонду за роз`ясненнями щодо правил оформлення пенсії робітникам, які працювали в Чорнобильській «зоні відчуження», де йому повідомили, що при поданні документів йому необхідно надати довідку № 920 для підтвердження факту роботи в зоні відчуження, в якій зазначається термін роботи в зоні відчуження, професія, передбачена Списком № 1, затвердженим постановою КМУ від 24.06.2016 № 461. Від ДСП «Чорнобильський Спецкомбінат» Державного агентства України з Управління Зоною Відчуження, де заявник працював з 04.06.2018 по 02.10.2018, він отримав зазначену довідку, однак, у видачі довідки ТОВ «ДІОРО», де останній працював з 14.03.2014 по 31.05.2018, було відмовлено. Підставою для відмови стало те, що в період працевлаштування заявника, атестацію робочих місць ТОВ «ДІОРО» проведено не було з причин, які не залежали від ТОВ «ДІОРО». Також ТОВ «ДІОРО» не надало заявнику документи, які підтверджують їх право працювати в зоні відчуження, а лише надало довідку про отримання заявником дози радіації за 2014 – 2018 роки. Таким чином, заявник позбавлений можливості підтвердити той факт, що працюючи в ТОВ «ДІОРО», він безпосередньо працював у зоні відчуження, що, відповідно, створює перешкоди в отриманні соціальних виплат, передбачених законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 04.07.2017 № 479 та постановою КМУ від 31.08.2019 № 708, затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Пунктом 4 Розділом XXII до зазначеного Списку № 1 віднесено роботи в зоні відчуження, тобто працівники, зайняті на роботах у зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100 кБк/м2 і більше.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи,  що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.
Тобто встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії на пільгових умовах передбачає і встановлення органом Пенсійного фонду України відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.
Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.
Не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.
Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини першої  статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Суб`єкт владних повноважень – це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 статті 4 Кодексу).
Пенсійний фонд України (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнавав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що прийнявши до розгляду та розглянувши по суті заявлених вимог заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції неповно з`ясував обставини даної справи та ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, помилково розглянувши справу в порядку Цивільного процесуального кодексу України.
При цьому, апеляційний суд враховує, що до суду заявник звернувся не з позовом до Пенсійного фонду, а з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку окремого провадження, а тому, не має підстав для застосування ст. ст. 255, 256 ЦПК України.
За таких обставин, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає задоволенню, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 липня 20209 року – скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити.
Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2020 року скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту роботи в Чорнобильській зоні відчуження на об`єктах ДСП Чорнобильської атомної станції та об`єкті «Укриття» у ТОВ «ДІОРО» у період з 14 березня 2014 року по 31 травня 2018 року водієм відповідно до «Списку № 1 розділ XXII, підрозділ 4 постанови КМУ від 24.06.2016 № 461 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 04.07.2017 № 479 та постановою КМУ від 31.08.2019 № 708 відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складений 22 грудня 2020 року.

Головуюча                                                 Судді: