Номер провадження: 22-ц/813/2647/20 
Номер справи місцевого суду: 2-842/09
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,
з участю секретаря Воронової Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2019 року, постановлену під головуванням судді Коблової О.Д., -
в с т а н о в и в:
У квітні 2019 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.
В обґрунтування заяви, АТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначило, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2009 року був задоволений позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та стягнуто з відповідачів на користь Банку заборгованість у розмірі 82156,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 475832,68 грн.
На підставі рішення суду 10 серпня 2009 року був виданий виконавчий лист.
Відповідачами добровільно рішення суду не виконувалось, у зв`язку з чим ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 20 серпня 2009 року звернувся до відділу державної виконавчої служби з заявою про відкриття провадження.
27 серпня 2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу. 
Згідно Єдиної державної системи виконавчого провадження, державним відділом виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.
Повернення оригіналу вищевказаного виконавчого листа по боржнику ОСОБА_3 з відділу ДВС на адресу Банку не надійшло, у зв`язку з чим заявник вважає, що документи втрачені при пересилці.
Оскільки, відсутність виконавчого листа позбавляє стягувача законного права звернутися до державної виконавчої служби та можливості отримати з боржника суми коштів зазначеної у рішенні суду, заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості стягнутої за рішення суду.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2019 року у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду, АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою заяву задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги АТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначає, що не відповідають обставинам справи висновки суду про те, що матеріали заяви не містять підтвердження щодо дійсності втрати виконавчого листа, оскільки оригінал виконавчого листа по боржнику ОСОБА_3 з відділу ДВС на адресу Банку не надходив.
Відзиву до суду надано не було.
Сторони про розгляд справи на 18 листопада 2020 року були сповіщені.
Від ОСОБА_4 , представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника Банку (а.с. 82-87).
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (30 листопада 2020 року).
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судоверішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права іздотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно  до ст. 375ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволені заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив із того, щозаявникомне виконано процесуального обов`язку, щодо обґрунтування доводів та не надано доказів на підтвердження викладених обставин.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
З матеріалів справи вбачається, щорішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2009 року позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом задоволений в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно заборгованість у сумі 82156,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 475832,68 грн.
Згідно довідки архіву Малиновського районного суду м. Одеси, цивільна справа № 2-842/09 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, за строком зберігання знищена.
23 квітня 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, у зв`язку з тим, що виданий виконавчий лист на ім`я ОСОБА_3 було втрачено.
Як на доказ втрати виконавчого листа заявником було надало до суду копію рішення суду від 04 березня 2009 року, копію виконавчого листа, виданого 10 серпня 2009 року Малиновським районним судом м. Одеси, постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження про стягнення грошової суми з ОСОБА_3 .
Також заявником зазначено, що згідно Єдиної державної системи виконавчого провадження, державним відділом виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.
У відповідності до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення рішення суду), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.
Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити будь-який ризик свавілля.
На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C.G. аnd Others v. Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).
Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що знаючи про судовий процес, учасник справи повинен в розумні інтервали часу вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого йому судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року).
На підставі вищевикладених обставин, за відсутністю підтверджень, щодо дійсної втрати виконавчого листа, за відсутністю інформації із відділу державної виконавчої служби щодо стану виконавчого провадження, суд у відповідності до вимог закону відмовив заявнику у задоволені заяви, оскільки звертаючись до суду першої інстанції із заявою про видачу дубліката виконавчого листа заявником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого документа.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.
Доводи апеляційної скарги АТ «Райффайзен Банк Аваль» про те,що не відповідають обставинам справи висновки суду про те, що матеріали заяви не містять підтвердження щодо дійсності втрати виконавчого листа, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки до суду не надано будь-яких об`єктивних доказів того, що протягом періоду з моменту винесення рішення суду (04.03.2009 року) до звернення з заявою про видачу дублікату виконавчого листа (23.04.2019 року), заявник цікавився рухом справи, виконанням рішенням суду, яке набрало чинності, наявністю (відсутністю) виконавчого провадження та виконавчого документа.
Судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41). 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» – залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 30 листопада 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк