ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/2339/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Антоніка С.Г., Кощеєва І.М.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2020 (суддя Золотарьова Я.С.) у справі №904/2339/20

за позовом Акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Запоріжжя 
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро 
про стягнення збитків у розмірі 2 625,28 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів» звернулось до господарського суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" і просить суд стягнути збитки у розмірі 2 625,28 грн та судові витрати.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2020 у справі №904/2339/20 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" збитки у розмірі 2 625,28 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.
Рішення суду першої інстанції, вмотивовано тим, що підстави звільнення залізниці від відповідальності за недостачу вантажу, передбачені пунктом 111 Статуту, відсутні.
Рахунок на оплату №2709-10 від 27.09.2019 та рахунок-фактура  № 071113 від 07.11.2019, договір та платіжні доручення про сплату визнані місцевим господарським судом такими, що підтверджують ціну товару, який було перевезено відповідно до залізничної накладної №45719010. 

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обгрунтовано наступним:
- судом не було цінено жодного з аргументів, заявленого Відповідачем, а також не обґрунтовано висновок суду щодо відповідності наданих рахунків Позивача вимогам чинного законодавства;
- відправником у даній справі є Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», Рахунок на оплату №2709-10 від 27.09.2019 та рахунок-фактура №0711-13 від 07.11.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдинг», вважає неналежними доказами підтвердження вартості вантажу в силу вимог ст. 115 Статуту залізниць України, та крім того, складені за участі третьої особи.
- за доводами скаржника позивачем, рахунку або жодного документа щодо підтвердження вартості вантажу від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», як відправника - не надано.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Акціонерним товариством "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" не надано відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтувано поважності причин пропуску цього строку, Центральний апеляційний господарський суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою суду від 21.08.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2020 у справі №904/2339/209 - залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кощеєва І.М. (для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження тощо) на підставі розпорядження керівника апарату суду №1693/20 від 16.09.2020 проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2020 (для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження тощо) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Подобєда І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2020 поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2020 у справі №904/2339/20. Розгляд апеляційної скарги ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Зупинено дію оскаржуваного рішення.
У зв`язку з усуненням обставин, що зумовили зміну судді Кощеєва І.М. на підставі розпорядження керівника апарату суду №2145/20 від 16.11.2020 проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду 16.11.2020 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Кощеєва І.М.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

28.02.2019 року між Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (далі-покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» (далі – постачальник) укладено договір постачання № 1-1-2019/014 (арк. с. 16).
До договору сторонами було укладено специфікацію № 829759 від 01.04.2019, відповідно до якої постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити вугілля у кількості 4000 т, на загальну сумму 17 880 000 грн, на умовах поставки СРТ - станція Запоріжжя-Ліве в період з 01.04.2019 по 09.05.2019.
На адресу позивача зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці за залізничною накладною № 45719010 прибув вагон № 55841480 з вантажем – «Вугілля кам`яне».
18.11.2019 на станції Запоріжжя Ліве Придніпровська залізниця було складено комерційний акт № 460005/1541, в якому зафіксовано ознаки незбережного перевезення вантажу (арк. с. 10).
У комерційному акті №460005/1541 вказано, що вагон № 55841480 вантажопідйомністю 70 т прибув поїздом № 3601. Вагон у технічному стані справний. 
У розділі “Д” (Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) комерційного акту зазначено: на підставі акту загальної форми № 37186 від 17.11.2019 станції Запоріжжя Ліве проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, прибувшего відправкою, вказаною на лицьовій стороні цього акту зі зважуванням вагону на справних, електронних, вагонних вагах вантажоодержувача №0120, огляд-перевірка 04.09.2019, комісією у складі: приймальник поїздів Кочубей О.Ю., прийомоздавальник заводу ОСОБА_1 , слідчий Заводського ВП Будей В.О., заступник начальника станції Тетеря О.М. Згідно перевізного документу у вагоні 55841480 значиться тара 23400 кг, тара перевірена 22 600 кг, нетто 57 100 кг. Фактично виявилось брутто 78  460 кг тара з документу перевірена 22 600 кг, нетто 55 860 кг, що менше документу на 1240 кг. У комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкою, вище рівня бортів 30 см. Вантаж маркований вапном, що відповідає перевізному документу. Маркування порушене, виїмки: ліворуч на 1 люком довжиною 150 см шириною 140 см глибиною 40 см, над 6-7 люками довжиною 200 см шириною 280 см глибиною 30 см. Відсутній вантаж у вагоні поміститися міг. 
Відповідно до залізничної накладної №45719010 (арк.с.9) вантажоодержувачем є Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів".
Розрахунок шкоди, спричиненої внаслідок нестачі, проведений з урахуванням норми відповідно до Правил перевезення вантажів (відомість розрахунок №276/19 вартості нестачі вантажу   (арк. с. 8). Згідно розрахунку сума нестачі вантажу складає 2 625,28 грн.   
Товариством з обмеженою відповідальністю «Д. Трейдінг» виставлено позивачу рахунок (передоплатний) на оплату № 2709-10 від 27.09.2019 на суму 11  808  000 грн (з ПДВ) (арк. с. 12).
Позивачем сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Д. Трейдінг» грошові кошти у розмірі 3  939  000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 339508 від 29.10.2019 (арк. с. 13).
Станом на час розгляду справи, доказів оплати відповідачем на користь позивача 2  625,28 грн сторонами до матеріалів справи не надано.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
28.02.2019 року між Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (далі-покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» ( далі – постачальник) укладено договір постачання № 1-1-2019/014 (далі Договір)(арк. с. 16).
Статтею 6 Статуту Залізниць (далі Статут) визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту і Правил перевезень і   наданий залізниці відправником разом з вантажем.
Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою договору на перевезення вантажу, який укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.
17.11.2019р. на адресу позивача зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці за залізничною накладною № 45719010 прибув вагон № 55841480 з вантажем – «Вугілля кам`яне».
Датою відправлення згідно календарного штемпеля відправленн визначено 07.11.2019р.
Відповідно до пункту 1.1. Договору, на умовах, викладених у розділах цього Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію, надалі Вугілля, за марочним складом, ціною та в кількості наведеним у відповідних Специфікаціях до цього Договору.
Сторонами підписано Специфікацію № 829759 до Договору, пунктом 6 якої визначили, що датою поставки (передачі) Вугілля (відповідної партії) від Постачальника до Покупця вважається дата календарного штемпеля залізничної станції відправлення , на залізничній накладній, яка засвідчує про прийняття вантажу до перевезення. Сторони обумовили, що право власності на Вугілля, а також усі ризики втрати або пошкодження на Вугілля (його частину), яке постачається за цим Договором, переходить від Постачальника до Покуця з моменту (дати) поставки Вугілля (його частини).
Крім цього, відповідно до акту приймання – передачі вугільної продукції № 0711-13 від 07.11.2019р., який складено між ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» та АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» Постачальник  (ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ»)передав, а покупець  АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» прийняв вугілля, завантажене в залізничні вагони, в тому числі залізничний вагон № 55841480 у кількості 57100 кг.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів констатує, що датою поставки вугілля у кількості 57100 кг, яке перевозилося у залізничному вагоні № 55841480 є 07.11.2019р. і з урахування умов Специфікії № 829759 право власності на цю партію вугілля у позивача виникло з 07.11.2019р. Відповідно, усі ризики втрати або пошкодження на вугілля, яке перевозилося у вагоні № 55841480 перейшли до позивача з цієї дати.
Відповідно до абзацу 4 пункту 3.12. Постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму ВГСУ " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Предметом позову у цій справі є стягнення збитків у розмірі вартості недостачі вантажу в сумі 2 102,00грн, завданих залізницею як перевізником, який не забезпечив збереження вантажу при перевезенні. 
Відповідно до пунтку 4 акту приймання – передачі вугільної продукції № 0711-13 від 07.11.2019р. (а.с. 15), на дату складання данного акту Сторони підтвердили, що не мали взаємних претензій щодо кількості та якості продукції переданої.
Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" установлено, що обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.
Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (стаття 129  Статуту залізниць України).
З урахуванням вищевикладеного, належними і допустими в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України, доказами будуть саме комерційні акти складені і посвідчені уповноваженими представниками сторін.
В розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» комерційного акта форми ГУ -22 № 460005/1541 міститься наступна інформація: «На підставі акту загальної форми № 37186 від 17.11.2019р. станції Заопріжжя Ліве проведена камесійна видача вантажу вантажоодержувачу, прибувшего відправкою, вказаною на ліцьовій сторіні цього акту, зі зважванням вагану, на справних електроних вагах вантажоодержувача № 0120, огляд – перевірка 04.01.2019р. комісією у складі приймальнк поїздів Кочубей, прийомоздавланика заводу Усенка С.О., слідчий Заводського ВП Будей В.О., заступник начальника станції Тетеря О.М.. Згідно перевізного документу у вагоні 55841480 значиться тара 23400 кг, тара перевірена 22600 кг, нетто 57100 кг. Фактично виявилось брутто 78460 кг, тара з документу перевірена 22600 кг, нетто 55860 кг, що менше документу на 1240 кг. У комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкою, вище рівня бортів 30 см. Вантаж маркований вапном, що відповідає перевізному документу. Маркування порушене ліворуч над 1 люком, виїмка довжиною 150 см, шириною 140 см, глибиною 40 см, над 6-7 люками довжиною 200 см, шириною 280 см, глибиною 30 см. Відсутній вантаж у вагоні поміститися міг.» 
В технічному відношенні, згідно комерційного акту № 460005/1541,  вагон справний, бездвірний, люка закриті, просипу вантажу немає (а.с. 10).
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З урахуванням доводів апеляційної скарги і вище встановлених фактичних обставин, колегія суддів доходить висновку про правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення загальної ваги втраченого вантажу.
З урахуванням принципів диспозитивності, викладених в статті 14 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи вище встановлені висновки суду апеляційної інтанції про перехід власності, усіх ризиків, пов`язаних із втратою або пошкодженням на вугілля, яке перевозилося у вагоні № 55841480 до позивача з 07.11.2019р. доводи апеляційної скарги про необхідсть залучення до участі у справі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» відхиляються як необґрунтовані.
Як вбачається в мотивульній частині постанови Верховного Суду від 14.01.2020 (ГПК) - № 910/5280/19910/5280/19 містяться наступні правові висновки :
«Отже вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної…
…Суди попередніх інстанцій встановили, що позивач при зверненні до відповідача з претензією та при звернення до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків у розмірі вартості недостачі вантажу додав до претензії залізниці та позовної заяви в якості доказів вартості відправленого та втраченого вантажу копії договорів на транспортно-експедиційне обслуговування № 12/07/18 від 12.07.2018 та № 27/09/2018 від 27.09.2018, укладених позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Промінь Поділля» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коростишівземінвест», копії претензій від 02.11.2018 про відшкодування збитків, пред`явлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Промінь Поділля» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коростишівземінвест» позивачу, платіжні доручення про сплату позивачем на користь зазначених товариств сум в якості відшкодування збитків.
Однак Верховний Суд зазначає, що ці докази, які суди взяли до уваги, не є належними та допустимими доказами вартості відправленого та втраченого вантажу, оскільки договори на транспортно-експедиційне обслуговування та додаткові угоди до них врегульовують правовідносини їх сторін щодо транспортного експедирування та не містять умов щодо вартості вантажу, відправлення якого позивач як експедитор зобов`язався здійснити. Крім того претензії про відшкодування збитків, пред`явлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Промінь Поділля» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коростишівземінвест» позивачу, які платіжні доручення не є документами, на підставі яких відбувалась поставка товару та була визначена ціна такого товару. Не є претензії та платіжні доручення і первинними документами за операціями поставки товару, тобто також не є документами, що встановлюють вартість відправленого позивачем вантажу за накладною № 33881525. При цьому інші докази в підтвердження кількості та вартості відправленого вантажу, зокрема правочини щодо поставки або купівлі-продажу, укладені фактичним постачальником з покупцем, довідки фактичного постачальника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу за підписом уповноважених осіб, податкові накладні позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції не надав».
В справі № 910/5280/19910/5280/19 позовні вимоги  були заявлені вантажовідправником до перевізника ,в той час, як в даній справі позовні вимоги заявлені вантажоодержувачем до перевізника. 
На підтвердження заявлених позовних вимог в частині визначенні вартості втраченого вантажу, позивачем надано докази, які містять вказівку ціни вантажу  :
-          Специфікія № 829759 (а.с. 26-27); 
- Акт приймання –передачі від 07.11.2019р. (а.с. 15);
- Рахунок фактуру № 0711-13 від 07.11.2019р. (а.с. 14); 
- Рахунок на оплату № 1709-10 (а.с. 12), 
які є належними і допустимими в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України і приймаються до уваги колегією суддів.
      Відповідні твердження апелянта про неможливість ухвалення рішення по справі в зв`язку з відсутністю належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог визнаються колегією суддів необґрунтованими, а цитування змісту постанови Верховного Суду від 14.01.2020 (ГПК) - № 910/5280/19910/5280/19 носить вібірковий характер, є неповним і таким, що не підлягає застосування під час вирішення данного спору.
Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт"  передбачено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.
Відповідно до  статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт",  перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених  Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.
Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажу (стаття 110  Статуту залізниць України).
За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (стаття 113  Статуту залізниць України).
Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.
Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.
Відповідно до пункту 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.
Згідно з пунктом 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме, за недостачу - у розмірі дійсної вартості недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.
Відповідно до пункту 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.
 Відповідно до частини 4 статті 269 Господарського процесуального права, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1  статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції не встановлено неправильного тлумачення закону, застосування закону, який не підлягав би застосуванню  або незастосування закону, який підлягав би застосуванню і порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Посилання скаржника на недостатність, на його думку, в мотивувальній частині, наведення судом першої інстанції доводів з яких він відхилив відповідні доводи відповідача наведені у відзиві на апеляційну скаргу, відхиляються колегією суддів з огляду на положення абзацу другого частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу Укрїани.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування, а апеляційну скаргу залишає без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі та 3  153,00 грн. (а.с. 68) покладаються особу, що подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2020 у справі №904/2339/20 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2020 у справі №904/2339/20 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3  153,00 грн. покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, код ЄДРПОУ 40081237)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                    М.О. Дармін

Суддя                                                                        С.Г. Антонік 

Суддя                                                                        І.М. Кощеєв