Ухвала
Іменем України
16 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 520/13519/18
провадження № 61-15655ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П. розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2018 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області,   ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , в якому просила суд: витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки «Lexus GX470», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 ; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 транспортний засіб автомобіль марки «Lexus GX570», державний номер НОМЕР_3 , кузов                                                  № НОМЕР_4 ; зобов`язати Регіональний сервісний центр в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України зареєструвати за ОСОБА_2 транспортні засоби: автомобіль марки «Lexus GX470», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов                     № НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Lexus GX570», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 ; усунути перешкоди у користуванні               ОСОБА_2 зазначеним майном.
У листопаді 2018 року  ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до             ОСОБА_2 , в якому просила суд визнати за нею право власності на автомобіль марки «Lexus GX470», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2020 року позов  ОСОБА_2 залишено без розгляду.
Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту на транспортний засіб «Lexus GX 570», державний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 та заборону Регіональному сервісному центру в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України здійснювати будь-які дії щодо реєстрації або перереєстрації, зняттю з обліку транспортних засобів марки «Lexus GX 470», державний номер НОМЕР_1 , кузов                         № НОМЕР_2 та «Lexus GX 570», державний номер НОМЕР_3 , кузов                             № НОМЕР_4 , вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси             від 30 жовтня 2018 року.
Ухвала суду мотивована тим, що позивач, звернувшись з позовом у вересні 2018 року, останнім часом не цікавиться розглядом справи, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час. З огляду на те, що позивач повторно не з`явилась в судове засідання та те, що явку позивача до судового засідання визнано обов`язковою, розумний строк розгляду справи сплинув, тому заява підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2020 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині первісного позову ОСОБА_2 .
Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_2 ухвалу суду про визнання явки обов`язковою не отримала, в справі є заява від 18 червня 2019 року ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5 про закриття підготовчого провадження в справі, розгляд справи без участі позивача та її представника, про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмову в задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_3 , наявність якої виключає застосування положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Повноваження представника ОСОБА_5 на представництво інтересів ОСОБА_2 підтверджені довіреностями, які наявні у справі.
23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 24 вересня        2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 отримала судову повістку та ухвалу суду про обов`язкову явку до суду 28 листопада 2019 року та 25 лютого 2020 року, проте суд апеляційної інстанції проігнорував вказані обставини.
Крім того, апеляційний суд не врахував те, що заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_2 від 18 червня 2019 року подав її представник ОСОБА_5 , який не мав повноважень на представництво інтересів ОСОБА_2 . Також, ОСОБА_2 втратила інтерес до своєї позовної заяви, вона не цікавилася ходом розгляду даної справи тривалий час.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. 
Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року необхідно відмовити з огляду на наступне.
Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Даний закон набрав чинності 08 лютого 2020 року. Касаційна скарга надіслана засобами поштового зв`язку 18 червня 2020 року, тобто після набрання чинності вказаним законом, а відтак під час вирішення питання про прийняття даної касаційної скарги до розгляду суду слід керуватися положеннями процесуального законодавства, чинного станом на день подання касаційної скарги.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваної постанови вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.
Судом встановлено, що провадження у справі за позовом ОСОБА_2 відкрито                22 жовтня 2018 року.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року, постановленою у підготовчому судовому засіданні, явку ОСОБА_2 визнано обов`язковою.
У підготовче судове засідання 20 серпня 2019 року ОСОБА_2 судову повістку не отримала; в судовому засіданні встановлено, що ухвалу про визнання явки обов`язковою позивач не отримала, в судове засідання не з`явилась; представником третьої особи ОСОБА_6 подано клопотання про відкладення розгляду справи.
20 серпня 2019 року зареєстровано в суді письмові пояснення ОСОБА_2 , подані до суду представником ОСОБА_5 .
В підготовче судове засідання 28 листопада 2019 року ОСОБА_2 не з`явилась, судову повістку отримала.
В підготовче судове засідання 25 лютого 2020 року ОСОБА_2 не з`явилась, судову повістку отримала; суд поставив ухвалу про залишення позову без розгляду.
Отже, дійсно має місце повторна неявка ОСОБА_2 в підготовчі судові засідання                28 листопада 2019 року та 25 лютого 2020 року.
Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, або повторно не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалу суду про визнання явки обов`язковою позивачем не отримано, в справі наявна заява від 18 червня 2019 року ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5 про закриття підготовчого провадження в справі, розгляд справи без участі позивача та її представника, про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмову в задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_3 .
Суд апеляційної інстанції врахував вимоги наведених норм закону, перевірив доводи позивача та встановивши, що правом на залишення заяви без розгляду суд наділений у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача про час і місце судового розгляду, а також враховуючи, що наявність заяви ОСОБА_2 про розгляд справи без участі позивача та її представника виключає застосування положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.
За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
Таким чином, оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                              А. А. Калараш

 	 	
                                                                                                         Є. В. Петров
                                                                                                         С. П. Штелик