КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа №  357/562/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13711/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
25 листопада 2020 року                                                                                          м. Київ
     колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ
   Київського апеляційного суду в складі:
                                                                                                                 
                                           головуючого     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,                                                                                                                                                                              
                                         при секретарі      Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Бондар Ірина Михайлівна, про скасування запису про обтяження нерухомого майна та припинення іпотеки,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Бондаренко О.В.,-    
 
встановив:
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Просив: скасувати запис про обтяження та припинити іпотеку квартири АДРЕСА_1 та припинити обтяження у державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що строк дії іпотечного договору від 26 листопада 2007 року, закінчився, а всі претензії кредитор може пред`являти лише до боржника.
ОСОБА_1 зазначає, що рішенням суду було припинено його поруку за кредитним договором від 26 листопада 2007 року. На даний час рішеннями судів встановлено, що іпотекодержатель позбавлений права звернути стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із закінченням строків позовної давності. 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням.
Проте з такими мотивами прийнятого рішення повністю погодитись не можна.
Встановлено, що 26 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та  ОСОБА_2 укладено кредитний договір№ ML-011/023/2007,за умовами якого банк надав кредит у сумі 1 200 000грн, а остання зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом у строк та на умовах, визначених кредитним договором, а саме до 20 листопада 2022 року.
Зметою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, 26 листопада 2007 рокуміж ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»)та ОСОБА_1  укладено договір іпотеки (майнової поруки) № PML-011/023/2007, за умовами якого останній передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 листопада 1999 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що строк дії іпотечного договору від 26 листопада 2007 року закінчився. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2013 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Київської області від 04 квітня 2013 року, встановлено, що порука ОСОБА_1 за кредитним договором від 26 листопада 2007 року припинилася. Крім того, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року, яке набрало законної сили 05 квітня 2018 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначеним рішенням встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг» пропущено строк позовної давності. Враховуючи, що позивач не зобов`язаний виконувати будь-які вимоги кредитора, а наявність іпотечного застереження перешкоджає йому у реалізації правомочностей власника майна, на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку», просив задовольнити позовні вимоги.
Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти(ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Стаття 1 Закону України «Про іпотеку» визначає іпотеку як вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.
За змістом ст.11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Так, встановлено, що зобов`язання за кредитним договором № ML-011/023/2007 від 26 листопада 2007 року не виконано, заборгованість не сплачена. 
Кредитний договір та договір іпотеки чинні, не визнані в судовому порядку недійсними.
За умовами договору іпотеки № PML-011/023/2007 від 26 листопада 2007 року, іпотека забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником всіх платіжних зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеними протягом терміну його дії.  
Визнання рішенням суду договору поруки припиненимта відмова у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, не має своїм наслідком припинення договору іпотеки.
Мотиви, з яких суд першої інстанції виходив при постановленні оскаржуваного рішення, є помилковими.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 20 липня 2020 року постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших підстав.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-            
   постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Бондар Ірина Михайлівна, про скасування запису про обтяження нерухомого майна та припинення іпотеки відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 01 грудня 2020 року.

 
Головуючий                                                                                          Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                    О.Ф. Лапчевська

 
                                                                                                               С.Г. Музичко