Справа №  756/5780/20	 	 	 	Головуючий у І інстанції Жук М.В.	
Провадження № 33/824/3555/2020	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
23 жовтня 2020 року                                                                       м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року, якою 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору,
 
В С Т А Н О В И В :
 
За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він  01.05.2020 року близько 00 год. 05 хв. по вул. Сім`ї Кульженків та вул. Полярній у м. Києві керував транспортним засобом Mercedes Benz E430 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, в порушення п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
 
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати у зв`язку із неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків суді фактичним обставинам адміністративного правопорушення та скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що ч.1 ст.130 КУпАП в редакції від 07.07.2016, як акт, що встановлює адміністративну відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, був скасований Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих  категорій кримінальних правопорушень», який набув чинності з 01.07.2020, з одночасною криміналізацією діяння. Крім того, вказує на те, що  протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст..256 КУпАП, а інші докази винуватості ОСОБА_1 є недопустимими.
 
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, що підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За частиною 1 ст.130 КУпАП в редакції від 07.07.2016 року відповідальність настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи апеляційної скарги про необхідність закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п.6 ст.247 КУпАП  є безпідставними, оскільки в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість в результаті внесення змін до ч.1 ст.130 КУпАП, що набрали чинності з 01.07.2020, юридична відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння  була не скасована, а посилена.
Вимогами ч.1 ст.8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Наведене свідчить про те, що за вчинення у травні 2020 року адміністративного правопорушення, що полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду  на стан алкогольного сп`яніння,  особа має відповідати за ч.1 ст.130 КУпАП в редакції від 07.07.2016 року.
Відповідно ч.2 ст.8 КУпАП  закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, тобто покращують становище особи, яка притягується до відповідальності, мають зворотну силу. Зазначена норма кореспондується з вимогами ст.58 Конституції України.
 ЗУ №2617-УІІІ від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих  категорій кримінальних правопорушень», який набув чинності з 01.07.2020, була встановлена кримінальна відповідальність за дії що полягали у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду  на стан алкогольного сп`яніння, тобто юридична відповідальність особи була посилена.
Оскільки юридична відповідальність особи, яка вчинила правопорушення, передбачене на час вчинення ч.1 ст.130 КУпАП в редакції від 07.07.2016 року посилена, то підстави для застосування правила зворотної дії до згаданого вище Закону відсутні. 
В той же час, доводи апеляційної скарги про відсутність допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є слушними.
Як випливає з постанови, суддя винуватість ОСОБА_1   у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння обґрунтував доказами, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції.
Проте, висновки судді  не ґрунтуються на доказах, які можливо визнати допустимими.
Так, протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких даних, якими б підтверджувалася суть викладеного у ньому адміністративного правопорушення, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, власноруч вказав у ньому про свою незгоду із викладеним у протоколі.
В аналогічних за змістом письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відібраних поліцейським, зазначено про те, що в їх присутності водій ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду у встановленому порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога для визначення стану сп`яніння. Проте,  зазначені докази є недопустимими, так як показання свідків не надавалися безпосередньо суду і сторона захисту була позбавлена можливості задати питання з приводу вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 вказаним особам.
Докази, які містяться у відеозапису з бодікамери поліцейського , також є недопустимими, оскільки його переглядом встановлено, що він не має ознак безперервності та не містить переконливих даних про дотримання поліцейськими вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015  року. 
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Інших доказів  вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано.
На зазначені обставини суддя уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За таких обставин постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
 
    П О С Т А Н О В И В:
 
 Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,  задовольнити частково.
 
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                          В. Р. Шроль