Справа № 462/3529/20                                Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л. 
Провадження № 33/811/1097/20                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

11 листопада 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року, 

встановив:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20 400,00 /двадцять тисяч чотириста/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 /три/ роки.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 /чотириста двадцять/ гривень 40 копійок.
Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2020 року виправлено описку  у постанові від 02 липня 2020 року та вказано, у резолютивній частині постанові Залізничного районного суду м. Львова №462/3529/20 від 02 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, вказати вірні вид та розмір адміністративного стягнення та замінити перший абзац резолютивної частини постанови абзацом такого змісту:  ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.»
Згідно постанови ОСОБА_1 10.06.2020 о 00:44 год. у м. Львові на вул. Сяйво, 13, керував автомобілем марки «ВАЗ-21093», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом щодо результатів стану алкогольного сп`яніння «Драгер», згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння з результатом 0,76 %, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її та закрити справу. 
В обґрунтування покликається на те, що дана постанова постановлена з порушенням чинного законодавства, є обґрунтованою, протиправною, незаконною, а також такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що судом першої інстанції при розгляді справи не враховано, що огляд його на стан сп`яніння було проведено з порушенням норм законодавства, оскільки він не погодився з результатами огляду за допомогою технічного приладу, проте працівниками поліції йому не було запропоновано проїхати до закладу охорони здоров`я для поведення медичного огляду на стан сп`яніння. Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то апелянт вказує, що жодних викликів з суду не отримував та не був повідомлений про дату та час розгляду справ. Крім цього, копію вищенаведеної постанови отримав лише 20 липня 2020 року.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважаю, що постанову суду першої інстанції необхідно залишити без зміни виходячи з наступного.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то матеріалами справи підтверджуються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження.
Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 522904, письмовими поясненнями, тестом Драгер, результат якого становить 0,76 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів та відеозаписом із нагрудного відеореєстратора поліцейського, а також іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.
Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.
Щодо доводів апелянта про те, що дана постанова винесена з грубим порушенням норм процесуального права, що призвело до однобічного та поверхневого з`ясування обставин справи, без повного їх дослідження та належної оцінки, а висновки суду першої інстанції є упередженими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи., то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, яка містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.
Посилання апелянта про те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, то такі показання розцінюються судом апеляційної інстанції, як спосіб захисту та уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене.
Щодо доводів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що постанова судді винесена без його участі, чим порушено його право на справедливий судовий захист, а сам правопорушник був позбавлений права дати свої пояснення, то це порушення усунуте судом апеляційної інстанції, так як правопорушник надав свої пояснення у поданій апеляційній скарзі.
Обираючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                         О.В. Маліновська-Микич