Постанова                               
Іменем України                       
 
16 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 201/10081/19
провадження № 61-11401св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів:  Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,             
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в м. Дніпрі, 
третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників  цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в м. Дніпрі, третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», про визнання незаконним та скасування рішення, оформленого протоколом,
 
за касаційною скаргою Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року                      у складі судді Демидової С. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2020 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,
 
                                                            ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення засідання комітету Первинної профспілкової організації співробітників Головного офісу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в м. Дніпрі (далі - ППОС Головного офісу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оформлене протоколом від 19 серпня 2019 року № 8, про направлення власникам та наглядовій раді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмової вимоги про розірвання трудового договору.
 
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 19 серпня 2019 року на засіданні комітету ППОС Головного офісу АТ КБ «ПРИВАТБАГК» прийнято рішення про направлення власникам та наглядовій раді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмової вимоги про розірвання трудового договору (звільнення) з головою правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1, оформлене протоколом                           від 19 серпня 2019 року № 8, оскільки позивач порушує трудове законодавство, зокрема статті  40-42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
 
Цього ж дня за наслідками прийнятого рішення на адресу наглядової ради АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідач направив вимогу про розірвання трудового договору з головою правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 та членом Правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з питань управління ризиками Чернишовою Л. П., через порушення Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
 
Позивач вважає оскаржуване рішення в частині висновків про необхідність розірвання з ним трудового договору необґрунтованим та незаконним, зважаючи на недоведеність фактів порушення ним трудового законодавства. Крім цього, оскаржуване рішення прийняте за відсутності повноважень, з огляду на те, що колективного договору між відповідачем та банком немає.
 
Ураховуючи викладене, позивач просив позов задовольнити. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 19 грудня 2019 року позов задовольнив. Визнав незаконним та скасував рішення засідання комітету ППОС Головного офісу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оформлене протоколом                             від 19 серпня 2019 року № 8, про направлення власникам та наглядовій раді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмової вимоги про розірвання трудового договору. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що відсутність колективного договору між банком та відповідачем свідчить про відсутність у профспілки повноважень на прийняття оскаржуваного рішення. Фактів порушення позивачем законодавства України, а тим більше Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», не встановлено.
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Дніпровський апеляційний суд постановою від 09 липня 2020 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року залишив без змін.
 
Апеляційний суд мотивував постанову тим, що, з`ясувавши в повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними                         в матеріалах справи письмовими доказами.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзивів на неї, їх узагальнені аргументи
У касаційній скарзі, поданій до Верховного  Суду 31 липня 2020 року, Первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в м. Дніпрі (далі - ППОС АТ КБ «ПРИВАТБАНК») просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року і постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2020 року та закрити провадження у зв`язку                   з відсутністю предмета спору.  
Касаційна скарга мотивована тим, що порушення судами норм матеріального права і не врахування висновку Верховного Суду, викладеного в постанові                  від 11 червня 2018 року у справі № 804/2581/16, призвели до того, що висновки судів суперечать матеріалам справи, загальновідомим фактам та один одному. 
Висновок Верховного Суду у справі № 804/2581/16 полягає в тому, що згідно                 з нормами матеріального права та рішенням Конституційного Суду України первинна профспілкова організація, що діє на підприємстві, в установі, організації, має право пред`явлення вимоги про розірвання трудового договору   з керівником безпосередньо до органу профспілкової організації' підприємства, установи, організації', профспілки, створеної працівниками одного підприємства, установи, організації, незалежно від того, чи є така професійна спілка стороною колективного договору, угоди.
КЗпП України прямо передбачає право первинної профспілкової організації на прийняття рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи, організації в разі порушення ним трудового та профспілкового законодавства а також в разі, якщо такий керівник, зокрема, ухиляється від участі в переговорах щодо укладення колективного договору.
Твердження суду про відсутність у профспілки права на прийняття рішення про звернення до наглядової ради АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з вимогою про звільнення ОСОБА_1 за порушення трудового або профспілкового законодавства через відсутність укладеного з нею колективного договору суперечить статті                           36 Конституції України, пункту 9 частини першої статті 247 КЗпП України та рішенню Конституційного Суду України.
Крім цього, в першому абзаці резолютивної частини рішення суду першої інстанції зазначено про задоволення позову до Первинної профспілкової організації  АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в м. Дніпрі, однак юридичної особи з такою назвою ніколи не існувало.
В другому абзаці рішення визнано незаконним та скасовано рішення засідання комітету Первинної профспілкової організації співробітників Головного офісу                АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в м. Дніпрі, отже, цей пункт рішення стосується вже іншої юридичної особи, якої на час ухвалення рішення також не існувало, як і не існувало такого органу, як засідання комітету.
Також в резолютивній частині рішення районного суду не вказано, яке саме рішення профспілки, тобто про розірвання якого саме трудового договору, визнано незаконним і скасовано.
Всупереч частині другій статті 258 ЦПК України суд першої інстанції не розглянув клопотання профспілки про закриття провадження у справі.
Апеляційний суд не виправив порушення, допущенні судом першої інстанції, та не спростував аргументи апеляційної скарги. 
22 та 28 вересня 2020 року до Верховного Суду надійшли відзиви ОСОБА_1  на касаційну скаргу, які мотивовано тим, що, оцінивши обставини справи, суди дійшли правильного висновку про відсутність у відповідача права на прийняття рішення про звернення з вимогою про звільнення голови правління банку.
Чинне законодавство визначає певні умови застосування статті 45 КЗпП України, які передбачають наявність взаємозв`язку між діяльністю профспілкової організації та підприємством, керівнику якого може бути пред`явлено вимогу про звільнення.Водночас позивачу достеменно відомо, що колективний договір між банком і відповідачем не укладався.
23 жовтня 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на  касаційну  скаргу, мотивований тим, що суди першої та апеляційної інстанцій
 
ухвалили рішення, що відповідають вимогам закону.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Жовтневого районного суду                 м. Дніпропетровська.
 
15 вересня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
19 серпня 2019 року на засіданні комітету ППОС Головного офісу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прийнято рішення про направлення власнику та уповноваженому ним органу вимога про розірвання трудового договору з головою правління               АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1, оформлене протоколом від 19 серпня              2019 року № 8.
 
На обґрунтування вимог розірвання трудового договору з позивачем відповідач в оскаржуваному рішенні вказує на такі порушення: 1) рішення про залучення банком підрядних організацій для стягнення заборгованості за виданими кредитами (сторінки 2, 3 оскаржуваного рішення); 2) зниження ефективності підрозділів напрямку "CreditCollection" (сторінка 5 оскаржуваного рішення); 3) завдання збитків банку через невиконання ОСОБА_5 трудової функції (сторінка 5 оскаржуваного рішення); 4) перешкоджання боротьбі ОСОБА_5 з нібито корисливими протиправними діями ОСОБА_1 та Чернишової Л. ,              у тому числі шляхом відсторонення від роботи в кредитному комітеті банку, до складу якого він входить за посадою (сторінки 4, 5 оскаржуваного рішення); 5) здійснення негативного впливу на рівень оплати праці та вивільнення працівників банку внаслідок неефективних управлінських рішень (сторінка 5 оскаржуваного рішення); 6) відключення ОСОБА_5 , члена виборного профспілкового органу, від системи електронного документообігу та засобів корпоративного зв`язку під час перебування на лікарняному (сторінка 4 оскаржуваного рішення); 7) спроба реалізації намірів звільнити ОСОБА_5 на підставі частини першої статті 40 КЗпП України шляхом проведення надуманої та штучної реорганізації підрозділів напрямку "Credit Collection" (сторінка 3 Оскаржуваного рішення); 8) порушення встановлених законодавством термінів відповіді на запити профспілки стосовно законодавства про працю, а саме - 4 запити, направлені 08 липня 2019 року (сторінка 7 оскаржуваного рішення).
19 липня 2019 року ППОС Головного офісу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінила назву на ППОС АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується  Статутом у новій редакції.
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм                   права  в  межах   касаційної  скарги,  дійшов  висновку,  що  касаційна  скарга  підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Пред`являючи на підставі статі 45 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» вимогу про розірвання трудового договору з головою правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1, відповідач посилався на те, що голова правління банку порушує положення трудового законодавства, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що становить загрозу правам та законним інтересам банку, профспілки та держави.
 
Правове становище професійних спілок, їх статус та повноваження  регулюються КЗпП України, Законами України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», «Про колективні договори і угоди», «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» та іншими нормативно-правовими актами.
Працівники мають право, зокрема, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку. Первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів                   і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Первинні профспілкові організації здійснюють свої повноваження через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не утворюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів професійної спілки, який діє в межах прав, наданих Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статутом професійної спілки (стаття 2, частини перша, друга статті 246 КЗпП України). 
Права професійних спілок, їх об`єднань визначаються Конституцією України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами (стаття 244 КЗпП України).
Згідно зі статтею 45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред`явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.
Перелік повноважень виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації передбачений статтею 247 КЗпП України, згідно з пунктом 9 якої виборний орган первинної профспілкової організації приймає рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавство про працю, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори.
Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди.
При розгляді справ, пов`язаних з вимогами профспілкового чи іншого, уповноваженого на представництво трудовим колективом органу, про розірвання трудового договору (контракту) з керівником або усунення його із займаної посади, слід виходити з того, що згідно зі статтею 45 КЗпП України така вимога може бути заявлена профспілковим чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, який за дорученням трудового колективу підписав колективний договір (пункт 14 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 06 листопада 1992 року  № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»). 
Відповідно до статті 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
Установивши, між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем колективний договір не укладався, у банку діє 21 організація профспілок з різним статусом, та за відсутності належних і допустимих доказі на підтвердження порушень позивачем законодавства про працю та Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог   ОСОБА_1 в частині що його стосується.
Такі висновки судів узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 11 червня 2018 року у справі № 804/2581/16, від 11 грудня 2019 року у справі № 266/4331/17.
Аргументи касаційної скарги в указаній частині обґрунтованість оскаржуваних рішень не спростовують, зводяться до незгоди з висновками судів та необхідності здійснення переоцінки фактичних обставин справи, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
Однак, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції                         не  звернув  уваги  на  те,  що  19  серпня  2019  року  на  засіданні комітету ППОС Головного офісу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прийнято рішення про направлення власнику  та   уповноваженому   ним  органу   вимоги  про  розірвання   трудового 
 
договору з головою правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 та  членом правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Чернишовою Л. Л. , яка не уповноважувала позивача на  представництво її інтересів у цій справі. 
З урахуванням наведеного Верховний Суд приймає доводи касаційної скарги                 в цій частині.
Крім цього, Верховний Суд погоджується з аргументами касаційної скарги щодо невирішення клопотання про закриття провадження у справі, однак такі порушення ЦПК України не вплинули на вирішення спору по суті заявлених вимог.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права, зводяться до незгоди з висновками судів та неправильного тлумачення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2020 року в частині визнання незаконним та скасування рішення засідання комітету ППОС Головного офісу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оформленого протоколом від 19 серпня 2019 року № 8, про направлення вимоги про розірвання трудового договору                   зчленом правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Чернишовою Л. Л. та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаної вимоги, у решті судові рішення слід залишити без змін. 
Керуючись  статтями  400, 410, 412,  416  ЦПК  України,  Верховний  Суд  у  складі 
колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня                  2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2020 року в частині визнання недійсним та скасування рішення  засідання комітету ППОС Головного офісу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оформленого протоколом від 19 серпня 2019 року № 8, про  направлення вимоги про розірвання трудового договору                з членом правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Чернишовою Л. Л. скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити. 
У решті рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня                  2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2020 року   залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська 
 
Судді                                                                                                 С. Ю. Бурлаков
 
В. С. Жданова
 
А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                            Є. В. Коротенко