ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/2138/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. (суддя Прасов О.О., повне судове рішення складено 11.06.2020 р.) в справі № 280/2138/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації, Департаменту агропромислового розвитку та захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом  до Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації (далі – Департамент екології та природних ресурсів), Департаменту агропромислового розвитку та захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації (далі – Департамент агропромислового розвитку та довкілля) про стягнення з Департаменту екології та природних ресурсів, а у разі ліквідації – з Департаменту агропромислового розвитку та довкілля, заборгованості з виплати заробітної плати (грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної відпустки) у розмірі 17  066,33 грн., різниці між сумою виплаченої заробітної плати за січень 2020 р. та сумою, що підлягала сплаті у зв`язку з підвищенням посадових окладів, в розмірі 390 грн.,  вихідної допомоги  при звільненні відповідно до статті 44 КЗпП у розмірі середньомісячного заробітку у сумі 19  626,19 грн.,  середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2020 р. по 24.03.2020 р. включно в розмірі 33  644,88 грн.
21.04.2020 р. позивачем подана заява про зменшення позовних вимог (а.с. 44-45), якою позивачем зменшено позовні вимоги, відповідно до якої позивач просила стягнути на її користь  вихідну допомогу при звільненні в розмірі середнього заробітку в розмірі 19  626,19 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2020 р. по 24.03.2020 р. включно в розмірі 4  512,48 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3  000 грн.
25.05.2020 р. позивачем подана заява про збільшення позовних вимог (132-134), відповідно до якої позивач просила стягнути на її вихідну допомоги при звільнення у розмірі  середньомісячного заробітку в сумі 19  626,19 грн.,  середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення в розмірі 8  250,80 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
          Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р.  прийняті до розгляду зазначені заяви. 
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. позов задоволено частково, стягнуто з Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 8  250,80 грн.,  вихідну допомогу при звільненні відповідно до  ст. 44 Кодексу законів про працю України  у розмірі середнього місячного заробітку у сумі 19 626,19 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог відмолено; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн. 
          В апеляційній скарзі відповідач Департамент екології та природних ресурсів просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог, ухвалити  в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує про неправильний висновок суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин норм КЗпП, оскільки такі правовідносини регулюються Законом України «Про державну службу», яким виплата вихідної допомоги при звільненні при ліквідації державного органу не була передбачена. Крім того, посилається на лист Національного агентства з питань державної служби, яким надано роз`яснення, що виплата вихідної допомоги у разі звільнення державного службовця у зв`язку з ліквідацією державного органу не передбачена. 
          Також вважає неспівмірною суму витрат на професійну правничу допомогу, що стягнута судом першої інстанції на користь позивача, із складністю справи та часом, витраченим адвокатом.
          У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Департамент агропромислового розвитку та захисту довкілля Запорізької облдержадміністрації просить апеляційну скаргу задовольнити.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2020 р. в адміністративній справі № 280/2138/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації, Департаменту агропромислового розвитку та захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні допущена заміна відповідача Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації правонаступником – Департаментом захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації.
Учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у зв`язку з чим  відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа  розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.  
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації від 30.01.2020 за №27-к відповідно до  статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», пункту 4 частини першої статті  83, пункту 1-1 частини першої статті  87, статті  89 Закону України «Про державну службу», пункту 1 частини першої  статті 40 Кодексу законів про працю України, розпорядження голови обласної державної адміністрації від 28.11.2019 №588 «Про зміну штатної чисельності структурних підрозділів обласної державної адміністрації» звільнено ОСОБА_1  31 січня 2020 року з посади головного спеціаліста відділу природоохоронних програм та фондів управління раціонального використання земель, природно-заповідного фонду та природоохоронних програм Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації у зв`язку з ліквідацією державного органу - Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації; згідно зі  статтею 83 КЗпП України наказано  виплатити ОСОБА_1  грошову компенсацію за невикористані щорічні основну та додаткову оплачувані відпустки, а саме: основну за період роботи з 01.06.2018 по 31.05.2019 тривалістю 15 днів; основну за період роботи з 01.06.2019 по 31.01.2020 тривалістю 14 днів; додаткову за стаж державної служби за 2020 рік тривалістю 12 днів. Всього 41 день. 
У довідці про середній заробіток ОСОБА_1 від 30.01.2020 за №21 зазначено, що: у листопаді 2019 року нараховано заробітну плату у сумі 17069,72 грн. за 21 фактично відпрацьований робочий день та згідно з графіком роботи; у грудні 2019 року нараховано  заробітну плату у сумі 22182,66 грн. за 21 фактично відпрацьований робочий день та згідно з графіком роботи. Всього нараховано заробітну плату у сумі 39252,38 грн. Середньоденна заробітна плата складає 934,58 грн. Середньомісячна заробітна плата складає 19626,19 грн. 
У довідці про заробітну плату зазначено, що у грудні 2019 року нараховано заробітну плату у сумі 22182,66 грн. за 21 фактично відпрацьований робочий день та згідно з графіком роботи; у січні 2020 року нараховано заробітну плату у сумі 8406,43 грн. за 21 фактично відпрацьований робочий день та згідно з графіком роботи; всього нараховано заробітну плату у сумі 30589,09 грн. Середньоденна заробітна плата складає 728,31 грн. 
Зважаючи на не надання доказів того, що станом на день ухвалення судового рішення  (09.06.2020) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги до Департаменту агропромислового розвитку та захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації є  необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Суд першої інстанції вважав, що на користь позивача має бути стягнуто з Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації  середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 8250,80 грн.
Оскільки  питання виплати позивачу вихідної допомоги при ліквідації державного органу не врегульовані нормами спеціального законодавства, що регулює порядок проходження та звільнення з державної служби, суд першої інстанції вважав, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати приписи  Кодексу законів про працю України, а саме статтю 44 КЗпП, тому стягнув з Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації на користь позивача  вихідну допомогу при звільненні  у розмірі середнього місячного заробітку у сумі 19626,19 грн.
Також суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн., зазначивши про співмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт,  ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Судом встановлено, що розпорядженням Запорізької облдержадміністрації від 28.11.2019 р. № 588 скорочено з 01.02.2020 р. граничну штатну чисельність структурних підрозділів облдержадміністрації, зокрема, Департаменту екології та природних ресурсів на 6 одиниць; припинено з 01.02.2020 р. діяльність Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької облдержадміністрації,  функції якого передано до Департаменту агропромислового розвитку та захисту довкілля (а.с. 13-15).
Наказом від 30.01.2020 р. № 27-к Департаменту екології та природних ресурсів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 1-1 ч. 1 ст. 87, ст. 89 Закону України «Про державну службу», п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП 31.01.2020 р. звільнено головного спеціаліста відділу природоохоронних програм та фондів управління раціонального використання земель, природно-заповідного фонду та природоохоронних програм Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької облдержадміністрації ОСОБА_1 у зв`язку з ліквідацією державного органу – Департаменту екології та природних ресурсів  (а.с. 16).
Наказом передбачено згідно зі ст. 83 КЗпП виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані щорічні основну та додаткову оплачувані відпустки, а саме основну за період роботи з 01.06.2018 р. по 31.05.2019 р. тривалістю 15 днів, основну за період роботи з 01.06.2019 р. по 31.01.2020 р. тривалістю 14 днів, додаткову за стаж державної служби за 2020 рік тривалістю 12 днів, всього – 41 день.
Відповідно до довідки про середній заробіток позивача (а.с. 17) середньоденна заробітна плата складає 934,58 грн., середньомісячна заробітна плата – 19  626,19 грн.
За змістом повідомлення від 30.01.2020 р. Департаменту екології та природних ресурсів  (а.с. 18) позивачу при звільненні нарахована заробітна плата за фактично відпрацьований час у місяці звільнення в розмірі 7 838,70 грн., грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки в сумі 17  066,33 грн.    
Відповідно до довідки про заробітну плату позивача (а.с. 152) у грудні 2019 року нараховано заробітну плату у сумі 22 182,66 грн. за 21 фактично відпрацьований робочий день та згідно з графіком роботи; у січні 2020 року нараховано  заробітну плату у сумі 8 406,43 грн. за 21 фактично відпрацьований робочий день та згідно з графіком роботи; всього  нараховано заробітну плату у сумі 30 589,09 грн., середньоденна заробітна плата складає 728,31 грн. 
          Спірним від час апеляційного перегляду справи є питання виплати позивачу вихідної допомоги на підставі статті 44 КЗпП та розміру витрат на професійну правничу допомогу.
          Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
За змістом наказу від 30.01.2020 р. № 27-к Департаменту екології та природних ресурсів позивач звільнена з державної служби на підставі п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 1-1 ч. 1 ст. 87, ст. 89 Закону України «Про державну службу», п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП.
          Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі – Закон № 889-VIII).
Приписами частин 2 та 3 статті 5 Закону № 889-VIII встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Статтею 83 Закону №  889-VIIІ визначені підстави для припинення державної служби, відповідно до частини 1 якої державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87,  87-1  цього Закону) (пункт 4).
Згідно з частиною 3 статті 83 Закону №  889-VIIІ у разі звільнення з державної служби на підставі  пунктів 6  і  7  частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.
За змістом пунктів 1 та 1-1 частини 1 статті 87 Закону №  889-VIIІ підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; ліквідація державного органу.
Частиною 4 статті 87 цього Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що у разі звільнення з державної служби на підставі  пункту 1  частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Позивач вважає, що оскільки нормами спеціального закону, такого як Закон № 889-VIII, не врегульоване питання виплати вихідної допомоги при звільненні у зв`язку з ліквідацією державного органу, відповідач зобов`язаний виплатити їй вихідну допомогу на підставі та в розмірі, встановленими статтею 44 КЗпП.
Відповідно до статті 44 КЗпП при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у  пункті 6 статті 36  та  пунктах 1,  2  і  6 статті 40  цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38  і  39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у  пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. 
Верховний Суд України у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15 зазначив, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
В цьому випадку, як вказано вище, підставою припинення державної служби та звільнення позивача зазначено як норми спеціального закону, яким в межах спірних правовідносин, є Закон № 889-VIIІ, так й пункт 1 частини 1 статті 40 КЗпП.
Відповідно, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для виплати на користь позивача вихідної допомоги на підставі статті 44 КЗпП.
При цьому обов`язок відновити права позивача, за захистом яких  позивач звернулась до суду з цим позовом, покладається на Департамент захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації як правонаступника Департаменту екології та природних ресурсів та органу, наділеного  переданою повною або частковою адміністративною компетенцією ліквідованого органу. 
Доводи апелянта про помилковість  застосування до спірних правовідносин норм КЗпП, оскільки такі правовідносини регулюються Законом України «Про державну службу», яким виплата вихідної допомоги при звільненні при ліквідації державного органу не була передбачена, суд визнає необґрунтованими з підстав, викладених судом вище.
Стосовно зазначення апелянтом про безпідставність не врахування судом першої інстанції листа Національного агентства з питань державної служби, яким надано роз`яснення, що виплата вихідної допомоги у разі звільнення державного службовця у зв`язку з ліквідацією державного органу не передбачена, суд зазначає, що лист НАДС не є джерелом права у розумінні статті 7 КАС України.
Апелянт також вважає неспівмірною суму витрат на професійну правничу допомогу, що стягнута судом першої інстанції на користь позивача, із складністю справи та часом, витраченим адвокатом.
Частиною 1 статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати  на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС).           
За змістом частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частинами 5-7 статті 134 КАС України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Апелянтом не наведено жодних підстав  в обґрунтування доводів про неспівмірність стягнутих на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. 
Зважаючи на не виконання відповідачем обов`язку щодо доведення неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, суд визнає необґрунтованими ці доводи апелянта.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа стосується питання прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а позивач не є службовою особою, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне та особливо відповідальне становище, ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,   315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. в справі № 280/2138/20 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. в справі № 280/2138/20  за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації, Департаменту агропромислового розвитку та захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 14.12.2020 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 14.12.2020 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко