П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2463/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шаповалова Т.М.  
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
04 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Курка О. П.  Гонтарука В. М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,
представника відповідача - Гончаренка І.В. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САБАРОВ-ТРАК» на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САБАРОВ-ТРАК» до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «САБАРОВ-ТРАК» звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову № 198131 від 01.06.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначив про протиправність постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №198131 від 01.06.2020 як такої, що складена відповідачем із порушенням норм діючого законодавства, адже габаритно-ваговий контроль транспортного засобу був проведений відповідачем за відсутності методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, без урахування того, що загальна маса транспортного засобу не перевищувала нормативно допустимої, а також без урахування властивостей сипучого вантажу. Також позивач відзначив про здійснення габаритно-вагового контролю зважувальним обладнанням, періодична повірка якого не проводилась. 
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року задоволено заяву ТОВ «САБАРОВ-ТРАК» про забезпечення позову та зупинено стягнення за постановою про відкриття виконавчого провадження № 62922451 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з Товариства з обмеженою відповідальністю "САБАРІВ-ТРАК" суми штрафу (боргу) у розмірі 17000 грн., до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі №120/2463/20-а.  
В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти доводів позивача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Позивач явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що в призмі приписів ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.  
Колегія суддів, з`ясувавши думку представника відповідача про можливість розгляду справи за відсутності уповноваженого представника позивача, дійшла висновку про можливість розгляду справи за даної явки сторін.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
З матеріалів справи встановлено наступні обставини.
ТОВ «САБАРОВ-ТРАК» є юридичною особою, що здійснює свою діяльність за кодом видів економічної діяльності: 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт» та здійснює перевезення різних вантажів власними та/або залученими транспортними засобами.
20.05.2020 року контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області відповідно до направлення на рейдову перевірку від 19.05.2020 року № 003934 на автомобільній дорозі М-12 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. 
Так, 20.05.2020 року було здійснено перевірку транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що належить та використовується перевізником ТОВ «САБАРОВ-ТРАК».
Посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Хмельницькій області було виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень (без дозволу, виданого компетентними уповноваженими органами або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів - у разі неподільного вантажу). 
Зокрема, під час зважування транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було встановлено фактичне навантаження на строєну вісь - 24,65 тон при допустимих 22 тони.
За результатами проведеної перевірки видано чек № 04853 від 20.05.2020 року та складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №028555 від 20.05.2020 року, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №032303 від 20.05.2020 року, розрахунок №303 від 20.05.2020 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд на суму 333,72 євро. 
Виявлені порушення зафіксовані Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 234011 від 20.05.2020 року, а саме порушення вимоги п.22.5 Правил дорожнього руху, у тому числі, порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме частини 1 абзацу 15 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.
Водія з вказаним актом було ознайомлено, про що свідчить його підпис на останньому.
Дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів водієм транспортного засобу  марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 посадовим особам Управління Укртрансбезпеки в Хмельницькій області надано не було. 
На підставі складеного акту перевірки начальником Управління Укратрнасбезпеки у Вінницькій області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №198131 від 01.06.2020 року, якою стягнуто з ТОВ «САБАРОВ-ТРАК» адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. 
Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та відмовляючи в задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено факт порушення позивачем вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" та наявність підстав для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 року (далі - Закон №2344-ІІІ).
Відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, які здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.
Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю в тому числі, шляхом проведення рейдових перевірок.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті.
Згідно з п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 16 Порядку № 1567 визначено, що рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.
Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.
Відповідно до п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
Пунктом 25 Порядку № 1567 передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.
Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Так, відповідно до п. 22 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.
При цьому, п. 22.5 Правил дорожнього руху визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Також, положеннями ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (Порядок №879).
Відповідно до ст.29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами  та  нормативно-правовими  актами,  дозволяється  за погодженнями з відповідними  органами  у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 4 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції Кабінету Міністрів України у сфері дорожнього руху, окрім іншого, віднесено підготовку проектів законів, нормативних актів з питань дорожнього руху та його безпеки, а також відповідальності за їх порушення на території України.
Суд погоджується із доводами позивача про те, що на момент проведення габаритно-вагового контролю належного позивачу транспортного засобу, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.
Разом з цим, за змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким і керувався відповідач.
Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 02.08.2018 по справі №820/1420/17.
Відповідно до п.п.2 п.2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Згідно з п.12 Порядку №879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
У відповідності до п.13 Порядку №879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Отже, зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
У ході судового розгляду встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови № 198131 від 01.06.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн. слугував факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, а саме ст. 48  Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за вчинення якого передбачена абз.15 ч.1  ст. 60 Закону № 2344-ІІІ.
При цьому, підставою прийняття оскаржуваної постанови є матеріали здійснених посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Хмельницькій області заходів державного контролю на автомобільному транспорті шляхом проведення 20.05.2020 габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить та використовується перевізником ТОВ «САБАРОВ-ТРАК». В ході зважування встановлено перевищення вказаним транспортним засобом нормативних вагових параметрів.
Як встановлено зі змісту акту перевірки від 20.05.2020 року №234011, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області встановлено порушення позивачем п. 22.5 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, якою затверджено Правила дорожнього руху, а саме перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень на строєну вісь.
Зокрема, в ході проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження на строєну вісь - 24,65 тон при нормативно допустимому навантаженні 22 тони. 
Дозвіл або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів у водія автомобіля, під час проведення рейдової перевірки, були відсутні. 
Положення п. 22.5 Правил дорожнього руху окремо встановлюють заборону на рух транспортних засобів та їх составів із  перевищенням навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т.
Отже, рух транспортного засобу із перевищенням лише одного нормативного допустимого вагового параметру, такого як навантаження на строєну вісь транспортного засобу, свідчить про необхідність отримання спеціального дозволу. 
Колегією суддів не приймаються доводи апелянта стосовно того, що загальна маса транспортного засобу не перевищувала нормативно допустимої, оскільки п. 22.5 Правил дорожнього руху встановлена заборона на рух транспортних засобів та їх составів із перевищенням навантаження саме на строєні осі - понад 22 тони, перевищення чого і було встановлено відповідачем.
Щодо вказаних доводів апелянта колегія суддів зазначає, що апелянтом було здійснено перевезення, при якому навантаження на строєну вісь перевищувало допустимі вагові параметри на 12,05 %, а саме маса становила 24,65 тон при дозволеній масі 22 тони. Вказана обставина апелянтом не заперечується.
Як зазначалося, п. 3 ч. 1 Порядку № 879 визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Відповідно до п. 4 "Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у п. 22.5 ПДР на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Тобто, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що еквівалентно 220 кг на одиничну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого (відсів), який під час транспортування здатний зсуватися. У даній справі перевищення навантаження на таку вісь становить більше 2%.
Згідно матеріалів справи, маса автомобіля складала 39,6 тон, при нормативно допустимій 40,00 т., однак це не виключає застосування до апелянта штрафу за перевищення допустимих вагових параметрів на строєну вісь, оскільки за вказане порушення передбачено відповідальність.
Крім того, судова колегія відхиляє посилання апелента на характер вантажу, що перевозився, а саме сипучий вантаж (відсів), маса якого під час руху є несталою в різних точка автомобіля, оскільки наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" від 14.10.2014 № 363 саме на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.
Пунктами 8.14-8.15 гл. 8 зазначених Правил передбачено, що завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.
Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.
У свою чергу п. 12.5 гл. 12 Правил дорожнього руху передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
За таких обставин слід дійти висновку, що водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху, а тому доводи позивача щодо сипучості вантажу суд вважає необґрунтованим.
Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що в акті про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, не зазначено відомостей щодо зважувального обладнання, колегія суддів зазначає таке.
Форма таких документів затверджена Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013  та не передбачає зазначення таких даних.
Згідно із пунктом 12 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
У пункті 13 цього Порядку № 879   зазначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Що стосується зважувального обладнання, яким 20.05.2020 проводився габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача та його справності, то такий здійснювався типом засобів вимірювальної техніки "Ваги пересувні автомобільні CHEKLODE FREEWEIGT", зав. номер 008234, який пройшов повірку відповідно до статті 8 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", що підтверджується Свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки №34-00/2925, виданим 16.08.2020 року державним підприємством "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" та чинним до 16.08.2020 року.
Тобто, оскільки дане свідоцтво було чинним до 16.08.2020, тому станом на 20.05.2020 (дата проведення зважування транспортного засобу позивача) метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідала вимогам нормативно-технічної документації, тому такі посилання апелянта є безпідставними та необґрунтованими.
Враховуючи надані відповідачем докази, що підтверджують факт того, що зважування транспортних засобів проводилось посадовими особами Управлінням Укртрансбезпеки у Хмельницькій області належною вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані, у суду апеляційної інстанції також не виникає сумніву у достовірності результатів зважування. Позивачем на підтвердження заявлених доводів не надано жодного доказу, який би міг спростувати встановлені вище обставини.
На підставі викладеного, враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом нормативних габаритних (вагових) параметрів та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, суд дійшов висновку про обґрунтованість застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу на підставі оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Як передбачено ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням вказаного апелянтом не доведено протиправності рішення суду першої інстанції.
Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САБАРОВ-ТРАК» залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 09.11.2020
          
Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Гонтарук В. М.