Справа № 135/1188/20
Провадження № 22-ц/801/2070/2020
Категорія: 18
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року	Справа № 135/1188/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач), 
суддів Оніщука В. В., Рибчинського В.П.,
розглянув у порядку письмового провадження справу за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного округу Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 вересня 2020 року, постановлену у складі судді Корнієнко О. М. в приміщенні суду в м. Ладижин, - 
в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі – ТОВ «Вердикт Капітал»), треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного округу Колейчик В. В., приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко О. А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 вересня 2020 року цивільну справу № 135/1188/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного округу Колейчик В. В., приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко О. А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва (м. Київ, вул. Дегтярівська, 31).
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Місцезнаходження відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» знаходиться в м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5Б, тобто, відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5Б, яка територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.
Суд також виходив з того, що місце проведення однієї з виконавчих дій (звернення стягнення на дохід боржника) не є місцем виконання виконавчого напису, оскільки місцем виконання виконавчого напису № 6068 від 29 листопада 2019 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного округу Колейчиком В.В., є місце відкриття виконавчого провадження, тобто за місцезнаходження приватного виконавця в м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4 корп «А», офіс 35А , де розташований його виконавчий округ.
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивач проживає в АДРЕСА_1 та працює в КП «Ладжитлосервіс» двірником. Позивач немає коштів на поїздки до м. Києва, а тому не зверталася до місцевих судів м. Києва з даним позовом.
Відповідно до частини дванадцятої статті 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Таким чином, місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є м. Ладижин, де працює позивач, тому дана справа підсудна Ладижинському міському суду Вінницької області.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається в порядку частини другої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).
Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.
Позивач у цій справі використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області за місцем проживання та роботи.
Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.
Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.
Аналогічний висновок щодо застосування норми права, викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 жовтня 2020 року, справа № 263/14171/19.
Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач проживає в АДРЕСА_1 та працює в КП «Ладжитлосервіс» двірником. 
Відповідно до копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23 грудня 2019 року, приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О. А., по виконавчому провадженні ВП № 60889316 при примусовому виконанні звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , яка отримує дохід в Комунальному підприємстві «Ладжитлосервіс» (м. Ладижин, вул. Процишина, 12).
За наведених обставин висновок суду першої інстанції про те, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожним поняттями, тому належною підсудністю позову ОСОБА_1 є суд за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, суд апеляційної інстанції визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи вищезазначене, оскільки місцевий суд постановляючи ухвалу допустив порушення норм процесуального права, що свідчить про її помилковість, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 вересня 2020 рокуу даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський