ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 вересня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/5662/19
Головуючий у першій інстанції – Косач І. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/377/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.
секретар: Поклад Д.В. 

учасники справи: 
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
третя особа Новозаводський відділ державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Косач І.А. від 10 грудня 2019 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 19 грудня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину та пені за прострочення сплати аліментів, третя особа: Новозаводський відділ державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, 

                           В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 6 729 грн. 40 коп., а також суму пені, нарахованої на суму заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 17 569 грн. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона виховує спільного з відповідачем сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що дитина ОСОБА_3 відноситься до категорії дітей з особливими потребами, тому потребує особливої уваги та догляду, є дитиною з інвалідністю. Позивач зазначає, що син ОСОБА_3 у 2018 році відвідував дошкільні навчальні заклади в м.Чернігові №62, №46, при цьому позивачем  в період часу з лютого 2018 року по жовтень 2018 року за харчування сина було сплачено 1 601 грн. 80 коп. Також позивач стверджує, що оскільки син сторін даного спору відноситься до категорії дітей з особливими потребами, є дитиною з інвалідністю, то ОСОБА_1 постійно проводить з дитиною зайняття з реабілітації та лікування з метою його адаптації дитини в суспільстві, у зв`язку з чим дитина пройшла два курси аудіостимуляції Tomatis по 21 годині. При цьому,  за період часу з 24.04.2018 року по 06.05.2018 року та з 14.07.2018 року по 26.07.2018 року, позивачем було сплачено 10 000 грн. за надання вказаних послуг. ОСОБА_1 у позові вказує, що в лютому 2018 року з метою виявлення причин виникнення проблем зі здоров`ям дитині ОСОБА_4 було проведено досить коштовне медичне дослідження на суму 1 857 грн. Позивач зазначає, що на день подання позову фактично зазначені додаткові витрати на дитину, ОСОБА_3 , складають 13 458 грн. 80 коп., відповідно, половина даної суми становить 6 729 грн. 40 коп. Позивач стверджує, що в добровільному порядку батько дитини відмовляється сплачувати додаткові витрати на утримання дитини, так само, як і аліменти, маючи заборгованість по сплаті аліментів. ОСОБА_1 , у позові вказує, що кінцевий розмір пені на заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 17 569 грн. У вимогах заявленого позову ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 6 729 грн. 40 коп., а також суму пені, нарахованої на суму заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 17 569 грн. 

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.12.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину та пені за прострочення сплати аліментів, задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму пені, нараховану на суму заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 8 000 грн. В решті позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 1 056 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.12.2019 року в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 8 000 грн. та ухвалити у вказаній частині позовних вимог  ОСОБА_1 нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позову у вказаній частині. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 10.12.2019 року у оскаржуваній частині є таким, що ухвалено без додержання норм матеріального права та без врахування обставин, що мають значення для справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні вимог позову ОСОБА_1 у оскаржуваній частині не прийняв до уваги ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України, положення Закону України ’’Про виконавче провадження’’. Доводи апеляційної скарги стверджують, що до 25.04.2019 року відповідач не був особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, при цьому відповідач 27.03.2019 року дізнався про результати молекулярно-генетичної експертизи (справа №751/7923/18).  Доводи апеляційної скарги вказують, що 20.05.2019 року відповідач отримав повідомлення державного виконавця від 14.05.2019 року, щодо заборгованості по сплаті аліментів у розмірі  16 000 грн. При цьому відповідач сплатив 21.05.2019 року 15 431 грн. на користь позивача. Доводи апеляційної скарги вказують, що протягом наступних місяців відповідач сплачував аліменти у розмірі більшому, ніж 3 000 грн., з метою погашення боргу у розмірі 569 грн. Доводи апеляційної скарги зазначають, що з 14.05.2019 року відповідача було внесено до Державного реєстру боржників, проте, ОСОБА_2 вважає, що заборгованість виникла не з його вини. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач не міг погасити заборгованість за рахунок власного майна, оскільки такі правочини одразу б визнавались недійсними. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує про існування двох виконавчих листів про стягнення з нього заборгованості згідно судових рішень Новозаводського районного суду м.Чернігова та Чернігівського апеляційного суду, що обумовило помилковість розрахунків заборгованості державним виконавцем. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зауважує, що в повному обсязі сплатив заборгованість, визначену державним виконавцем, при цьому інших повідомлень про наявність заборгованості не отримував, що унеможливлює застосування ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.12.2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, ОСОБА_2 не оскаржується. 
Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.12.2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені, нарахованої на суму заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 8 000 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги. 

В    судовому    засіданні   апеляційного   суду   представник   позивача ОСОБА_1 - адвокат Нестеренко С.О. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її необґрунтованістю та залишити без змін рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.12.2019 року у оскаржуваній частині. 

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , представник третьої особи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.  

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). 

ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю (а.с.7).

По справі встановлено, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 . 

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14.11.2018 року у справі №751/5982/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 30.08.2018 року і до повноліття дитини.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 25.04.2019 року (а.с.40-45) рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14.11.2018 року було змінено, при цьому викладено другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції: ’’Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття’’. В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14.11.2018 року апеляційним судом було залишено без змін.

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2018 року (а.с.66-67) вбачається, що державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Ігнатюк А.А. за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №751/5982/18, виданого 16.11.2018 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 30.08.2018 року і до повноліття дитини, було відкрито виконавче провадження.

16.05.2019 року (а.с.68) державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Васильченко А.І. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №751/5982/18, виданого 13.05.2019 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

З повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 14.05.2019 року (а.с.74), адресованого ОСОБА_2 , вбачається, що державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Ігнатюк А.А. було проінформовано ОСОБА_2 відносно того, що відомості про ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників. Згідно даного повідомлення, станом на 14.05.2019 року, у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 13.05.2019 року за період з 01.09.2018 року по 01.05.2019 року становить 16 000 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.  

Згідно розпорядження №59117697 від 23.05.2019 року державного виконавця Ігнатюк А.А. (а.с.75), грошові кошти в сумі 15 500 грн., що надійшли 21.05.2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №751/5982/18, виданого 13.05.2019 року Новозаводським районним судом м.Чернігова, необхідно перерахувати: 15 431 на користь ОСОБА_1 , 69 грн. витрат виконавчого провадження.

Відповідно до розпорядження №59117697 від 13.06.2019 року (а.с.76), грошові кошти в сумі 3 000 грн., що надійшли 12.06.2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №751/5982/18, виданого 13.05.2019 року Новозаводським районним судом м.Чернігова, необхідно перерахувати: 3 000 грн. на користь ОСОБА_1 .       
Розпорядженнями №59117697: від 12.07.2019 року (а.с.128), від 21.08.2019 року (а.с.78), від 22.10.2019 року (а.с.129), від 04.10.2019 року (а.с.129) підтверджується перерахування на користь ОСОБА_1 сум у розмірах, відповідно: 3 100 грн., 3 100 грн., 3 000 грн., 3 369 грн. 
Як вбачається з розрахунку від 22.10.2019 року №61452 Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про стан заборгованості по сплаті аліментів, згідно статті 71 Закону України ”Про виконавче провадження” (а.с.142), по виконавчому листу №751/5982/18, виданому 13.05.2019 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, станом на травень 2019 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів становила 8 569 грн., сукупний розмір заборгованості станом на 22.10.2019 року становить 8 000 грн. 

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок рішення суду першої інстанції від 10.12.2019 року у оскаржуваній частині, а саме, в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми пені, нарахованої на суму заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 8 000 грн., не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 10.12.2019 року у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.   

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні вимог позову ОСОБА_1 у оскаржуваній частині не прийняв до уваги ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України, положення Закону України ’’Про виконавче провадження’’. Доводи апеляційної скарги стверджують, що до 25.04.2019 року відповідач не був особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, при цьому відповідач 27.03.2019 року дізнався про результати    молекулярно-генетичної   експертизи   (справа №751/7923/18). Доводи апеляційної скарги вказують, що 20.05.2019 року відповідач отримав повідомлення державного виконавця від 14.05.2019 року, щодо заборгованості по сплаті аліментів у розмірі  16 000 грн. При цьому відповідач сплатив 21.05.2019 року 15 431 грн. на користь позивача. Доводи апеляційної скарги вказують, що протягом наступних місяців відповідач сплачував аліменти у розмірі більшому, ніж 3 000 грн., з метою погашення боргу у розмірі 569 грн. Доводи апеляційної скарги зазначають, що з 14.05.2019 року відповідача було внесено до Державного реєстру боржників, проте, ОСОБА_2 вважає, що заборгованість виникла не з його вини. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач не міг погасити заборгованість за рахунок власного майна, оскільки такі правочини одразу б визнавались недійсними. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує про існування двох виконавчих листів про стягнення з нього заборгованості згідно судових рішень Новозаводського районного суду м.Чернігова та Чернігівського апеляційного суду, що обумовило помилковість розрахунків заборгованості державним виконавцем. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зауважує, що в повному обсязі сплатив заборгованість, визначену державним виконавцем, при цьому інших повідомлень про наявність заборгованості не отримував, що унеможливлює застосування ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 10.12.2019 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.   

Принцип ’’забезпечення якнайкращих інтересів дитини’’, закріплений у Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Конвенцію ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.91, вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3 Конвенції).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п.54 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі ’’Хант проти України’’ (Заява №31111/04), Страсбург, 7 грудня 2006 року).        

Відповідно до приписів ч.1 статті 180 Сімейного кодексу України, яка регламентує обов`язок батьків утримувати дитину, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.  
Згідно ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц, провадження №14-37цс18.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 Сімейного кодексу України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. 
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Позивачем надано суду розрахунок пені на заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 за період з вересня 2018 року по липень 2019 року (а.с.4).      
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, виходячи із вищезазначених встановлених фактичних обставин справи та норм права, які регламентують спірні правовідносини, обґрунтовано не прийняв до уваги вказаний розрахунок. При цьому суд першої інстанції виходив з тих обставин, що обов`язок щодо сплати аліментів у розмірі 3 000 грн. виник у відповідача ОСОБА_2 з наступного місяця з дати ухвалення постанови Чернігівського апеляційного суду від 25.04.2019 року, тобто, з 24.05.2019 року.  
Як вбачається з розрахунку від 22.10.2019 року №61452 Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про стан заборгованості по сплаті аліментів, згідно статті 71 Закону України ”Про виконавче провадження” (а.с.142), по виконавчому листу №751/5982/18, виданому 13.05.2019 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, заборгованість відповідача  по  сплаті  аліментів:  станом  на  травень  2019 року становила 8 569 грн., станом на червень 2019 року становила 8 569 грн., станом на липень 2019 року становила  8 469 грн., станом на серпень 2019 року становила 8 369 грн., станом на вересень 2019 року становила 8 000 грн., станом на жовтень 2019 року становила 8 000 грн.
Таким чином, розмір пені за вказаний хронологічний період становить:  (8 569 грн. х 31 х 1% ) + (8 569 грн. х 30 х 1% ) + (8 469 грн. х 31 х 1% ) + (8 369 грн. х 31 х 1% ) + (8 000 грн. х 30 х 1% ) + (8 000 грн. х 31 х 1% ) = 15 326 грн. 87 коп.
Згідно ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 
Згідно матеріалів справи (а.с.142), сукупний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 станом на 22.10.2019 року становив 8 000 грн.    
За даних обставин, суд першої інстанції, з врахуванням приписів ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України, обґрунтовано дійшов висновку, що оскільки сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів на час ухвалення рішення становить суму 8 000 грн., то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 8 000 грн. пені, нарахованої на суму заборгованості зі сплати аліментів, що не перевищує розміру заборгованості по сплаті аліментів на час розгляду справи.        

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зауважує, що в повному обсязі сплатив заборгованість, визначену державним виконавцем, при цьому інших повідомлень про наявність заборгованості не отримував, що унеможливлює застосування ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України.
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 10.12.2019 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.
Згідно ч.4 статті 71 Закону України ’’Про виконавче провадження’’, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.
Приписи статті 74 Закону України ’’Про виконавче провадження’’ регламентують оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.
Необхідно зазначити, що в матеріалах справи відсутня відповідна інформація щодо оскарження відповідачем рішень, дій або бездіяльності державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. 

Відповідно до ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності заборгованості у відповідача по сплаті аліментів за спірний хронологічний період не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 10.12.2019 року у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами даної цивільної справи. Відповідачем не надано належних та достатніх доказів у розумінні статей: 77,80 ЦПК України на спростування розрахунку від 22.10.2019 року №61452 Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про стан заборгованості по сплаті аліментів, згідно статті 71 Закону України ”Про виконавче провадження” (а.с.142), по виконавчому листу №751/5982/18, виданому 13.05.2019 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вказаного розрахунку, сукупний розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 22.10.2019 року становить 8 000 грн.   

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, судом першої інстанції вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.   

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 10.12.2019 року у оскаржуваній частині, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.12.2019 року не оскаржується, і за даних обставин, в силу положень ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, апеляційним судом не переглядається. 

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                          П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 05.10.2020 року. 

Головуючий:                                                Судді: