ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8708/20 Справа № 199/1029/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про захист прав споживачів, - 
                        В С Т А Н О В И Л А:
14 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про захист прав споживачів. Просив суд стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» загальну суму сплачених коштів, що складає 12657,09 грн. (а.с.1-5).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про захист прав споживачів - відмовлено у повному обсязі (а.с.104-105). 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі (а.с.109-114).
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.10.2019 комісією АТ «Дніпрогаз» з проведення експертизи ПГЛ за участю представника ДП «Дніпростандартметрологія» та в присутності позивача, з урахуванням вимог п.3.3 Положення, проведено експертизу лічильника газу Gallus G4, заводський номер 00663155.
Так, комісією за актом експертизи лічильника газу від 08.10.2019 виявлено замість пломби заводу-виробника наявність металевої заготовки без відтискувідповідного зразка пломби заводу-виробника. Пломбувальне гніздо збільшене в діаметрі, а також механічні пошкодження на металевій з`єднувальній пластині лічильного механізму та робочої поверхні. Характер виявленого втручання свідчить, що за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням виявлених ознак, наявне несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу.
Згідно з пунктом 12 глави 5 розділу XI Кодексу, вартість необлікованого об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу в результаті задоволення акту про порушення зазначається в окремому платіжному рахунку, який в подальшому надано ОСОБА_1 та складає розмір 10271,38 грн., який останній сплатив в повному обсязі. 
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог виходив із їх безпідставності та недоведеності. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції. 
Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний зокрема: не допускати несанкціонованого відбору природного газу.
Згідно вимог п. 2 абз. 1 Глави І Кодексу ГРМ, цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.
Відповідно до п.4 гл.1 розділу I Кодексу газорозподільних систем, несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника-, втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу пераметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.
Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.
Згідно з главою 3 розділу XI Кодексу внаслідок порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів).
Встановлено п.3.1.3 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України № 619 від 27.12.2005, що лічильники газу під час експлуатації підлягають експертизі, зокрема, у випадку ознак порушень конструкції лічильник газу, у томі числі справності лічильного механізму або порушень у роботі лічильника; ознак зняття мастичних пломб або порушення повірочного тавра; зриву або пошкодження пломб газопостачальної організації на лічильнику гозу або на патрубках лічильника.
Пунктом 8 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС визначено, якщо за результатами експертизи буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ та витрати, пов`язані з експертизою, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). При цьому, якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати, пов`язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ).
Суд першої інстанції правильно зазначив про безпідставність доводів позивача щодо результатів експертизи та порушення порядку проведення експертизи зазначеного способу вимірювальної техніки, оскільки такі суперечать Главі 10 Розділу Х Кодексу ГРМ, оскільки вказану вище експертизу лічильника газу (ЗВТ) та пломб, було проведено комісією АТ «Дніпрогаз» в присутності споживача ОСОБА_1 .
Крім того, позивачем не надано належних доказів на спростування висновків цієї експертизи ні до суду першої інстанції на до апеляційного суду.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції правильно зазначив про безпідставність тверджень позивача щодо неправомірного стягнення витрат пов`язаних з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ та витрат, пов`язаних з експертизою з позивача ОСОБА_1 .
Крім того, за змістом пункту 12 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку оператора газорозподільних систем, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.
Зазначеними положеннями законодавства прямо передбачено, що споживач у разі незгоди з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу має право оскаржити такий акт (вимогу) в судовому порядку.
Пунктом 3.4 Положення визначено, що у разі незгоди будь-якої сторони з висновками комісії по газопостачальній (газотранспортній) організації спірні питання вирішуються у судовому порядку.
Проте доказів того, що позивачем ОСОБА_1 оскаржувалися висновки комісії, суду не надано.
Водночас, судом встановлено, що згідно з пунктом 12 глави 5 розділу XI Кодексу, вартість необлікованого об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу в результаті задоволення акту про порушення зазначається в окремому платіжному рахунку, який в подальшому надано ОСОБА_1 та складає розмір 10271,38 грн., який останній сплатив в повному обсязі.
Вимог щодо неправильності суми нарахування або об`єму нарахованого (донарахованого) природного газу позивачем ОСОБА_1 не заявлено та не спростовано.
       Доводи позивача щодо порушень при оформленні акту про порушення та проведенні експертизи перевірені судом першої інстанції та додаткової оцінки не потребують. 
       Позивач звернувшись до суду з цим позовом, в його обґрунтування посилається на безпідставне отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 12657,09 грн., що складає суму витрат пов`язаних з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ та витрат, пов`язаних з експертизою та розрахункову вартість не облікованого об`єму природного газу згідно акту-розрахунку.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції, не звернув уваги на те, що підставою сплати ОСОБА_1 коштів, був договір № 32А491-8927-19 від 24 жовтня 2019 року, в той час як робота була виконана 07 жовтня 2019 року, тобто ще до існування договору, колегія судді відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи, підставою для сплати позивачем грошових коштів в розмірі 12657, 09 грн., щодо яких і заявлено позовну вимогу про стягнення з АТ “Дніпрогаз”, слугували наступні документи: підписаний сторонами договір №32А491-8927-19 проведення робіт з повірки, зняття та установки газових лічильників (а.с.26-27), на підставі якого Апелянтом сплачено 2385,71 грн.(а.с.29) згідно акту здачі-приймання робіт; рахунок на оплату необлікованого об`єму природного газу на суму 10271,38 грн.(а.с.51), який було видано в зв`язку з прийняттям рішення комісії Оператора ГРМ з розгляду актів про порушення про задоволення акту №1333 від 07.10.2019 року. 
Тобто на підставі договору №32А491-8927-19 проведення робіт з повірки зняття та установки газових лічильників Апелянтом сплачено виключно суму в розмірі 2385,71 грн., а не 12657,09 грн., як стверджує апелянт. 
На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає цілком правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення грошових коштів. 
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне рішення суду складено 16 грудня 2020 року.

Судді: