Справа № 459/1099/20                                Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В. 
Провадження № 22-ц/811/2694/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія: 70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.,
за участі секретаря: Сеньків Х.І.,
з участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2020 року позов задоволено.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на час навчання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Національному технічному університеті «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 квітня 2020 року до 30 червня 2022 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 840, 80 грн. судового збору.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Посилається на те, що судом було допитано свідка – його сина, який був присутній у залі судового засідання з часу розгляду судом даної справи та слухав пояснення сторін щодо наявного спору. 
Стверджує, що судом не надано можливості сторонам виступити у судових дебатах, що позбавило його в свою чергу можливості звернути увагу суду на ту обставину, що позивач працевлаштована та має рівний обов`язок по утриманню сина. 
Зазначає, що суд першої інстанції не встановив розумну та справедливу частку від його заробітку для стягнення, а безпідставно задовольнив вимогу про стягнення з нього аліментів у розмірі ј заробітку, що значно перевищує потребу сина на щомісячні витрати. Посилається на те, що при визначенні розміру аліментів, судом не взято до уваги наявність у нього на утриманні непрацездатних батьків.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/12 части з усіх доходів щомісячно до 30 червня 2022 року. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками записані сторони.
Відповідно до довідки Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 13 березня 2020 року №6229, ОСОБА_5 є студентом 1 курсу денної форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року.
Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №4668 від 03 квітня 2020 року.
Згідно з копією акта КП «Червонограджитлокомунсервіс» №2307/07 від 16 травня 2020 року ОСОБА_5 на час складання акта проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 встановлено ІІІ групу інвалідності загальне захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 18 жовтня 2019 року.
Відповідач ОСОБА_1 працює начальником дільниці ВП «Шахта «Червоноградська», загальна сума його доходу за період з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2020 року становить 141466, 91 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 25 травня 2020 року.
Згідно з копією договору дарування від 04 травня 2020 року відповідач подарував ОСОБА_5 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В той же час, як вбачається з розписки, яка міститься в матеріалах справи ОСОБА_5 отримав від позивачки 7000 доларів США, як компенсацію за частку у спільному майні подружжя.
Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Батьки відповідача є пенсіонерами, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень. ОСОБА_7 має право на пільги для ветеранів війни – учасників війни, що підтверджується копією посвідчення від 06.02.2006 року. ОСОБА_6 встановлено 60 % втрати працездатності, що підтверджується виписку з акта огляду МСЕК від 20.09.2001 року.
Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. 
Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.
Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
За вказаних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_5   навчається на денній формі навчання, відтак не має змоги влаштуватись на роботу, в той же час він потребує коштів на купівлюодягу, взуття, харчування, засобів гігієни, підручників, оплату проїзду в громадському транспорті, витрат на дорогу із місця навчання ( м. Київ) до місця проживання ( м. Червоноград). 
Позивачка ОСОБА_3 є особою з інвалідністю третьої групи по загальному захворюванню у зв`язку з чим змушена постійно проходити лікування як стаціонарно так і амбулаторно, через це вона не може в повному обсязі забезпечити сина всім необхідним.
Відповідач ОСОБА_1  є здоровою особою працездатного віку, має стабільну роботу із доходом, який значно перевищує мінімальний, його покликання на факт перебування на його утриманні батьків не підтверджені належними та допустимими доказами, інших осіб на утриманні у нього немає, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що син сторінпотребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 має можливість таку допомогу надавати та обґрунтовано визначив розмір аліментів в 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача. 
Копії долучених відповідачем банківських виписок про надіслання час від часу коштів певних розмірах не спростовують права позивача на отримання аліментів та не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку надавати допомогу сину ОСОБА_5 , який продовжує навчання. Крім того, законодавством не заборонено батькам надавати кошти на додаткові витрати дитини, які не охоплюються аліментними платежами.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Приколота Т.І.

Шандра М.М.