ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1564/20 Справа № 216/6545/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сидорак В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2020 року якою
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Перевальне Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, громадянку України, працюючу ФОП « ОСОБА_1 », одружену, виховує 2 дітей, раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
       визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 14 листопада 2020 року близько 09 години 20 хвилин в м. Кривому Розі по вулиці Лебедева-Кумача буд. 1 на Центрально-Міському ринку громадянка ОСОБА_1 порушила правила карантину, а саме здійснювала торгівлю одягом, чим порушила постанову Кабінету Міністрів України № 641 від 11.11.2020 року, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 44-3 КУпАП.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити, через відсутність складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про місце та час була повідомлена належним чином, від останньої надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст.ст. 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.
Вказаних вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.
Починаючи зі справ «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини» «Лутц проти Німеччини» ЄСПЛ тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. У деяких справах проти України ЄСПЛ констатував порушення статей 6 і 7 Конвенції, а також ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції у справах про адміністративні правопорушення, як наприклад, у справах «Гурепка проти України», «Гурепка проти України (№ 2)», «Лучанінова проти України, «Вєренцов проти України» та інші. Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій, притаманних кримінальному провадженню.
Тяжкість передбаченого санкцією статті 44-3 КУпАП адміністративного стягнення в виді грошового стягнення в значному розмірі (більшому, ніж передбачений деякими нормами кримінального закону) свідчить про те, що при розгляді справи про зазначений вид адміністративного правопорушення слід дотримуватись гарантій, притаманних кримінальному провадженню, в тому числі права на захист від висунутого твердження про скоєння адміністративного правопорушення, яке сформульовано у протоколі про адміністративне правопорушення.
Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Отже, диспозиція цієї норми закону має бланкетний характер, оскільки відсилає до нормативних актів, які спрямовані на захист населення від інфекційних хвороб, зокрема запобігають поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2.
Тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюється відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималась, порушивши тим самим законодавчі приписи. Суть адміністративного правопорушення повинна бути розкрита безпосередньо у протоколі, в якому має бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 14 листопада 2020 року близько 09 години 20 хвилин в м. Кривому Розі по вулиці Лебедева-Кумача буд. 1 на Центрально-Міському ринку громадянка ОСОБА_1 порушила правила карантину, а саме здійснювала торгівлю одягом, чим порушила постанову Кабінету Міністрів України № 641 від 11.11.2020 року, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 44-3 КУпАП.
За такі дії суд першої інстанції визнав винуватою ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Вважаючи винуватість ОСОБА_1 доведеною, суд у постанові посилався на протокол про адміністративне правопорушення, фототаблицю, та пояснення правопорушника, зазначені в протоколі.
Однак, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення вищенаведених вимог закону, які саме правила щодо карантину було порушено ОСОБА_1 , за таких обставин зміст протоколу не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, 
Крім того, долучена до протоколу про адміністративне правопорушення фото таблиця з фіксацією місця торгівлі ніяким чином не підтверджує здійснення продажу товару. Пояснення свідків, товарні чеки, будь-які інші докази, які б підтверджували приймання відвідувачів, здійснення в ньому торгівлі, до матеріалів справи не долучено.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.
Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Таким чином, неправильно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не були дотримані вимоги закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, а викладений у постанові судді висновок про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Згідно з ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав, передбачених ст.247 КУпАП.
У зв`язку з цим постанова судді підлягає скасуванню, а справа щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою провадження по даній справі закрити, на підставі ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є  остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун