ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року          м.Дніпро                                                        Справа №  904/2854/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:  головуючого судді  Антоніка С.Г. (доповідач),
суддів  Березкіної О.В., Дарміна О.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги  Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод"  на рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від  02.09.2020 року, ухвалене суддею Мельниченко І.Ф., повний текст якого складений 07.09.2020 року у справі  № 904/2854/20

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака", м. Одеса
до  Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод",                     м. Новомосковськ, Дніпропетровська обл.

про  стягнення заборгованості у сумі 114 246,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

          До господарсьекого суду Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Уітака" з позовом  до Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" про стягнення 93 585,00 грн. заборгованості за договором поставки № 372/18 від 03.08.2018 року, 6 739,43 грн. - річних, 13 921,88 грн. - інфляції грошових коштів. Судові витрати позивач просив покласти на відповідача.
Рішенням господарського суду позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака" 93  585,00 грн. - основного боргу, 6 739,43 грн.  річних, 10  308,95 грн.  інфляції грошових коштів, 2  035,53 грн.  - судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду обґрунтовано доведеністю матеріалами справи заборгованості відповідача за поставлений товар та обґрунтованістю нарахування позивачем інфляційних та процентів. Зменшуючи розмір інфляційних, суд послався на неправильність розрахунку, здійсненного позивачем.
Не погодившись з рішенням господарського суду, Акціонерне товариство "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
          В обгрунтування апеляційних вимог, скаржник зазначає, що:
- 08.07.2020 року AT «ІНТЕРПАЙП НМТЗ» сплатило суму основної заборгованості за договором № 372/18 від 03.08.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 3510 від 08.07.2020 року на суму 93 585,00 грн., про що у судовому засіданні представник акціонерного товариства усно підтвердив цей факт, але позивачем по справі в подальшому не було підтверджено факту нашої оплати, жодних уточнюючих документів або клопотань ним не подавалось. Однак це не спростовує факту оплати;
- дії AT «ІНТЕРПАЙП НМТЗ» щодо призупинення оплати є такими, що відповідають вимогам Договору, оскільки АТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ» було змушено зупинити виконання своїх зобов`язань в частині оплати у зв`язку з ненаданням Постачальником підтвердження належного оформлення податкової накладної та податкової декларації щодо угоди з AT «ІНТЕРПАЙП НМТЗ», у зв`язку з чим підприємство залишилось без можливості отримання податкового кредиту, а Постачальник вніс необхідну інформацію (коригування) до накладних та декларації у червні місяці 2020 року.
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в частині позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу у розмірі 93 585,00 грн. провадження закрити у зв"язку з відсутністю предмету спору, а в решті позовних вимог ТОВ "Уітака"відмовити повністю.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що апеляційна скарга не містить чіткого обгрунтування у чому полягає незаконність або необгрунтованість рішення (у чому полягає неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, або неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження чи оцінки доказів, неподання доказів з поважних причин або неправильного визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо). Судом досліджено всі докази надані сторонами та прийнято законне рішення. Просить залишити його в силі. а апеляційну скаргу без задоволення. 
Ухвалою Центрального  апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого  судді:  Антоніка С.Г. - доповідач,  суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В. від 12.10.2020 року відкрите апеляційне провадження у справі 904/2854/20. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження,   без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами. 
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
                    Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5  ст. 252 ГПК України).
                     Відповідно до ч. 13  ст. 8 Господарського процесуального кодексу України  розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно   ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
                   Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
               Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                    Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.
Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи,  03.08.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Уітака"  (Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Інтерпайп Новомосковський трубний завод", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" (Покупець) укладено Договір поставки № 372/18, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, надалі – Товар. Найменування, асортимент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару зазначаються у Специфікаціях, які оформляються у вигляді додатків і складають невід`ємну частину цього Договору.  
Відповідно до пункту 2.1 Договор, ціна за одиницю виміру товару, що поставляється за цим Договором, визначається у гривнях, не враховує податку на додану вартість, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України, та зазначається у Специфікаціях. 
Сума цього Договору визначається як загальна вартість товару, поставленого за весь період дії цього Договору на підставі оформлених сторонами Специфікацій (пункт 2.4 Договору).
Згідно з пунктом 3.1 Договору, товар за цим Договором поставляється на умовах, викладених у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів “Інкотермс” в редакції 2010 року та зазначених у Специфікаціях.
Товар поставляється узгодженими партіями протягом терміну дії цього Договору. Строк поставки товару зазначається у специфікаціях (пункт 3.2 Договору).
Відповідно до пункту 3.5 Договору, товар передається Постачальником Покупцю на підставі видаткової накладної з відміткою Покупця про приймання товару, якщо інше не обумовлено у Специфікаціях.
Датою поставки товару і датою переходу права власності на товар є дата, зазначена Покупцем у видатковій накладній при прийманні товару. Сторони у Специфікації можуть обумовити інші умови визначення дати поставки товару і дати переходу права власності на товар (пункт 3.6 Договору).
Згідно з пунктом 4.1 Договору, розрахунки за цим Договором Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника в порядку та строки, зазначені у Специфікаціях.
При здійсненні оплати на умовах передплати Покупець перераховує грошові кошті у розмірі вартості узгодженої партії товару. При здійсненні оплати з відстрочкою платежу Покупець перераховує грошові кошти за фактично прийняту вагу/кількість товару.   
Пунктом 11.1 Договору передбачено, що цей Договір  вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін.
Строк дії цього Договору встановлюється на період з 03.08.2018 по 31.12.2020, а в частині не виконання зобов`язань – до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (пункт 11.2 Договору). 
Сторонами 03.08.2018р., 03.09.2018р., 26.09.2018р., 30.10.2018р., 28.11.2018р. підписано Специфікації до Договору поставки  № 03.08.2018 на загальну суму 942    421,20 грн. 
Відповідно до пункту 2 вказаних Специфікацій, товар поставляється автотранспортом Постачальника на умовах поставки “СРТ, склад Покупця, м. Новомосковськ, вул.. Сучкова 115” відповідно до правил Інкотермс у редакції 2010 року та супроводжується товарно-транспортною накладною.
Згідно з пунктом 3 Специфікацій, строк поставки – протягом 15-ти календарних днів від дати подачі Покупцем заявки на поставку товару. Датою поставки вважається дата, зазначена Покупцем у товарно-транспортній накладній. Датою переходу права власності на товар є дата, зазначена Покупцем у видатковій накладній.
Розрахунок за поставлений по даним Специфікаціям товар Покупець здійснює протягом 75-ти календарних днів від дати поставки (пункт 6 Специфікацій).  
На виконання умов договору, позивач в період з 07.08.2018 по 18.12.2019р. здійснив на адресу відповідача 8 поставок товару на загальну суму 929    701,20 грн. що підтверджується видатковими накладними, підписаними сторонами, товарно-транспортними накладними, рахунок- фактурами на загальну суму 929  701,20 грн., копії яких залучено до матеріалів справи (а.с. 29 – 34, 36 -43, 45, 46, 48 – 53).
Відповідач платіжними дорученнями від 04.03.2019р., 01.11.2018р., 21.12.2018р., 11.01.2019р. здійснено часткову оплату за поставлений товар в сумі 836    116,20грн. (а.с.28. 35, 44, 47).
Заборгованість складає 93    585,00 грн., яку позивач просив стягнути разом з нарахованими 3% річних в сумі  6  739,43 грн.  та інфляційними в сумі 13  921,88 грн.
Відповідно до   ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України  передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі  ст. 626 ЦК України,  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 599 ЦК України  встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Частиною 1  статті 265 Господарського кодексу України  передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно  ст.712 Цивільного кодексу України,  за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України  встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частинами 1 – 3 статті 692 ЦК України  встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 
Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. 
У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. 
Статтею 625 Цивільного кодексу України     встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Заборгованість відповідача в сумі 93  585,00 грн. підтверджується матеріалами справи. Доказів погашення заборгованості  відповідач на момент розгляду спору не надав. Тому суд обґрунтовано стягнув суму заборгованості.
 Відповідач, керуючись ст.625 ЦК України, по кожній видатковій накладній окремо нараховано річні за загальний період прострочення з 23.10.2018р. по 22.05.2020р. в сумі 6  739,43 грн. та інфляційні за період з листопада 2018 по квітень 2020 в сумі 13    921,88 грн.
Розрахунок 3% річних позивачем здійснено правильно, а при розрахунку інфляційних позивачем до розрахунку неправильно включався місяць в якому платіж мав бути здійснений, у зв?язку з чим господарський суд обґрунтовано здійснив перерахунок та стягнув з відповідача 10    308,95 грн.
Рішення суду про стягнення основного боргу в сумі  93  585 грн., 3% річних в сумі 6  739,43 грн. та 10  308,95 грн. інфляційних грунтується на встановлених судом по справі обставинах, які підтверджуються наявними в  матеріалах справи відповідними доказами.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Завданням господарського судочинства, відповідно до ст.2 ГПК України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права;  рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін;  диспозитивність.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.14 ГПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами  та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст.74 ГПК України).
Стаття 80 ГПК України передбачає, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Ухвалою про відкриття провадження по справі від 19.06.2020р. суд пропонував відповідачу надати відзив на позов в 15-денний строк з дня отримання ухвали. Однак відзив відповідачем по справі не був наданий.
20.07.2020р. в судовому засіданні був присутнім представник відповідача. Колегія суддів, прослухавши запис судового засідання, встановила, що в судовому засіданні представник відповідача заявив про сплату боргу у сумі 93  585 грн. та просив відкласти розгляд справи для оформлення і надання відповідних документів та для укладання з позивачем мирової угоди.
Ухвалою суду розгляд справи відкладено на 17.08.2020р.. В судове засідання, призначене на вказану дату, представники сторін не з?явилися і відповідачем жодних документів надано не було. У зв?язку з цим господарським судом розгляд справи віддалено на 02.09.2020р.
В судове засідання 02.09.2020р. сторони не з?явилися, відповідачем доказів погашення основного боргу не було надано  і судом було прийнято рішення по справі.
Колегія суддів зазначає, що в силу принципів рівності, змагальності та  диспозитивності  (статті 7, 13, 14 ГПК України), обов`язок з доведення обставин на які посилається сторона, покладається на таку сторону і сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з ненаданням доказів. 
Відповідач, незважаючи на надання судом змоги надати документи на підтвердження погашення заборгованості, таких доказів не надав.
Звертаючись до суд з апеляційною скаргою, відповідач доказів неможливості надання суду першої інстанції платіжного доручення з об?єктивних причин, не надав. Тому відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України, апеляційний суд не приймає платіжне доручення № 3510 від 08.07.2029р., додане відповідачем до апеляційної скарги, в якості доказу. 
З урахуванням наведеного апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення господарського суду слід залишити в силі.
Відповідачем також подана заява про поворот виконання рішення, яка обґрунтована тим, що державним виконавцем 12.10.2020р. було відкрито виконавче провадження і грошові кошти, за наказом суд від 02.09.2020р.  у даній справі, були стягнуті з відповідача на користь відповідача.
Як випливає з ст.333 ГПК України, суд апеляційної інстанції вирішує питання про поворот виконання рішення лише у разі скасування рішення господарського суду і прийняття рішень, зазначених в пунктах 1 – 4 частини 1 даної статті.
Оскільки рішення господарського суду залишено без змін, то заява про поворот виконання рішення задоволенню не підлягає. 
Судові витрати покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275,    276,    282 – 284, 333 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод"    залишити без задоволення. 
Рішення    господарського суду Дніпропетровської області  від 02.09.2020 року    у справі № 904/2854/20 залишити без змін.
Заяву Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" про поворот виконання рішення залишити без задоволення.
          
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                     С.Г. Антонік
                                                                                                                                                                                                                                                                           Суддя                                                                                                                             О.В. Березкіна

Суддя                                                                                  М.О.Дармін