ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 1640/2546/18
адміністративне провадження № К/9901/66326/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за адміністративним позовом Національного банку України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою Національного банку України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 (головуючий суддя - Костенко Г.В.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018 (прийняту у складі колегії суддів: головуючий суддя - Бондар В.О., судді - Калитка О.М., Кононенко З.О.)

ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
1.   У липні 2018 року Національний банк України звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасло Миколи Миколайовича, третя особа - ОСОБА_1 , в якій просив суд:
- визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасло Миколи Миколайовича з приводу ненадання акту про реалізацію предмета іпотеки;
- зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасло Миколу Миколайовича видати акт про реалізацію предмета іпотеки та вжити всіх необхідних передбачених законодавством України заходів, пов`язаних з передачею майна боржника в рахунок погашення заборгованості.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно повідомлено про відсутність у позивача підстав надання документів для подальшого оформлення Національним банком України права власності на нерухоме майно, оскільки майно перебуває в іпотеці та на нього може звернуте стягнення відповідно до Закону України «Про іпотеку».
3. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 здійснено заміну первісного відповідача - головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Лукмасло Миколи Миколайовича належним відповідачем - Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
4.   Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2018, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018, у задоволенні позову відмовлено повністю. 
5. Суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що право власності за ОСОБА_1 на самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1235,8 кв.м, відповідно до рішення суду від 18.01.2008 скасовано та при повторному розгляді справи за даною особою право власності на спірне нерухоме майно не визнано, а отже останній не набув у встановлений законом спосіб право власності на дане нерухоме майно. У зв`язку з цим суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що державний виконавець правомірно не надав позивачу акт про реалізацію предмета іпотеки.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
6. Національним банком України подано касаційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018.
7. У касаційній скарзі позивач, зазначаючи про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
8. Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду, яким було відмовлено у визнанні за ОСОБА_1 права власності на самочинне будівництво, не є остаточним, оскільки ухвалою Верховного Суду від 07.05.2018 відкрито касаційне провадження у справі. Позивач посилається на ст. 23 Закону України «Про іпотеку» та зазначає, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. 
9. Крім того, позивач вказує, що державний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалася відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку». 
10. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та вказує, що державним виконавцем було перевірено належність нерухомого майна боржнику, та встановлено, що нерухоме майно, стосовно якого були проведені прилюдні торги, не належить боржнику. Судом скасовано первинну реєстрацію майна, що було предметом іпотеки, а тому у державного виконавця не було підстав для видачі акту про реалізацію такого майна.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
11. Ухвалою Верховного Суду від 27.11.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Національного банку України, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
12. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2019 для розгляду справи №1640/2546/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко   Ж.М.
13. Ухвалою Верховного Суду від 23.12.2020 адміністративну справу прийнято до провадження вказаною колегією суддів та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження №31293975 з примусового виконання виконавчого напису №181, вчиненого 27.01.2012 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. про звернення стягнення на нерухоме майно:
- на будівлі, розміщені за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 1235,8 кв.м в складі: цех № 1 по металообробці та складанню металоконструкцій, літери А, А1,а1,а2 за планом земельної ділянки загальною площею 248,4 кв.м; цех №2 по зварюванню, різки та гібки металу з адміністративною прибудовою, склад, літер за планом земельної ділянки Г,г,г1, загальною площею 397,5 кв.м; склад, літера за планом земельної ділянки Д,загальною площею 9,3 кв.м; зварювальний цех №3, цех № 4 обробки металу, склади, літери за планом земельної ділянки Ж,Ж1,Ж2,Ж3, загальною площею 580,6 кв.м;
- на земельну ділянку площею 0,1000 га (1000 кв.м), кадастровий номер 5310436100:04:002:0159, цільове призначення якої: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівельні споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ;
- на земельну ділянку площею 0,1000 га (1000 кв.м), кадастровий номер 5310436100:04:002:0072 цільове призначення якої: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівельні споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 , який є суб`єктом підприємницької діяльності-фізичною особою.
15. Право власності на вказане нерухоме майно, а саме на будівлі, розміщені за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1   235,8 кв.м, визнано за ОСОБА_1 на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2008, та зареєстроване в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі ОН- за р. 166, реєстраційний номер об`єкта в реєстрі прав власності на нерухоме майно №21994641. В подальшому зазначені будівлі були передані позивачем в іпотеку, відповідно до іпотечного договору від 18.05.2008.
16. 17.02.2012 старшим державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №31293975. Стягувачем визначено Акціонерний комерційний банк «Східно-Європейський Банк».
17. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 у справі №816/710/16 здійснено заміну сторони у виконавчому провадженні ВП №31293975 з Відкритого акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Східно-Європейський банк» в особі Кременчуцької філії її правонаступником - Національним банком України.
18. 14.11.2017 та 28.11.2017 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області надійшли заяви про недопущення продажу об`єкту самочинного будівництва у зв`язку з прийняттям Автозаводським районним судом м. Кременчука ухвали від 05.05.2011 у справі №8-20/2011, якою скасовано рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.01.2008 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за ОСОБА_1 , а також надано копії зазначеної ухвали та рішення від 16.06.2011, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме самовільно переобладнану будівлю депо для ремонту тепловозів під цх №1 по металообробці та складання металоконструкцій літ «А,а,а1» площею 148,8 кв.м, літ «А1» площею 49,6 кв.м, літ. «а2» площею 49,2 кв.м, літ «Г.г,г1» площею 397,5 кв.м, літ. «Д» площею 9,3 кв.м, літ. «Ж,Ж1,Ж2,ж3» площею 580,6 кв.м, розташоване по АДРЕСА_1 , відмовлено. 
19. 21.11.2017 відповідачем було подано запит до Автозаводського районного суду м. Кременчука щодо прийняття ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.05.2011, а також рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.06.2011 у справі №2-2455/11 та направлення належним чином завірених копій вищевказаних рішень. Автозаводським районним судом м. Кременчука було надано належним чином завірені копії ухвали від 05.05.2011 у справі №8-20/2011 та рішення від 16.06.2011 у справі №2-2455/11.
20. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.05.2011 скасовано рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.01.2008 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно самовільно переобладнану будівлю депо для ремонту тепловозів під цх №1 по металообробці та складання металоконструкцій літ «А,а,а1» площею 148,8 кв.м, літ «А1» площею 49,6 кв.м, літ.»а2» площею 49,2 кв.м, літ «Г.г,г1» площею 397,5 кв.м, літ. «Д» площею 9,3 кв.м, літ. «Ж,Ж1,Ж2,ж3» площею 580,6 кв.м, розташоване по АДРЕСА_1 .
21. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.06.2011 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили.
22. Згідно з протоколами про проведення електронних торгів №300200 від 30.11.2017, №310970 від 15.01.2018, від 26.02.2018, які проводились в межах виконавчого провадження №31293975, вказані електронні торги не відбулись у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.
23. Позивач листом від 12.03.2018 звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області із листом про намір залишити за собою нереалізоване на електронних торгах майно.
24. Листом від 18.04.2018 позивач повторно звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області із листом про направлення на адресу Національного банку документів, передбачених чинним законодавством України для подальшого оформлення Національним банком права власності на предмет іпотеки.
25. Листом від 13.04.2018 за підписом в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області повідомлено позивача про відсутність законних підстав надання документів для подальшого оформлення Національним банком України права власності на нерухоме майно. Вказаний лист отримано позивачем 09.07.2018.
26. Судами попередніх інстанцій також встановлено, що державний виконавець в межах наданих йому законодавством повноважень звертався до Автозаводського районного суду м. Кременчука з поданням про вирішення питання про звернення стягнення на вищезазначене нерухоме майно.
27. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.02.2018 подання направлено за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави.
28. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.04.2018 відмовлено у задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звернення стягнення на самочинне будівництво, оскільки ОСОБА_1 вже не є власником майна за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 1235,8 кв.м, на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.01.2008.
ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
29. Конституція України
29.1. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
30. Цивільний кодекс України
30.1. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
31. Закон України «Про виконавче провадження»
31.1. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
31.2. Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
31.3. У відповідності до ч.ч. 3, 4 статті 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
32. Закон України «Про іпотеку»
32.1. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
32.2. Частиною 1 статі 5 Закону встановлено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов:
- нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;
- нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;
- нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.
32.3. Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
32.4. Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 47 Закону протягом п`яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки. Акт про реалізацію предмета іпотеки підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем, скріплюється його печаткою та не пізніше наступного дня надсилається до організатора прилюдних торгів, яка проводила прилюдні торги.
Державний виконавець, приватний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалася відповідно до вимог цього Закону. У разі відмови видати акт про реалізацію предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець повинен протягом п`яти робочих днів з дня закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, повідомити про це організатора прилюдних торгів, іпотекодержателя, іпотекодавця та покупця. Повідомлення, що містить підстави для відмови у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, підписується державним виконавцем і начальником відповідного органу державної виконавчої служби та скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем та скріплюється його печаткою. Відмова державного виконавця, приватного виконавця видати акт про реалізацію предмета іпотеки може бути оскаржена відповідно до законодавства.
32.5. За приписами ч. 1, 3 ст. 49 Закону протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. У разі оголошення третіх прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третіх прилюдних торгів у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.
IV. Позиція Верховного Суду
33. За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
34. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
35. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з протоколами про проведення електронних торгів №300200 від 30.11.2017 (реєстраційний номер лота 246677), №310970 від 15.01.2018 (реєстраційний номер лота 255259) та №318371 від 26.02.2018 (реєстраційний номер лота 262641) вказані електронні торги було визнано такими, що не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. На торги було виставлене нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі загальною площею 1   235,80 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно є предметом іпотеки, та електронні торги були проведені під час примусового виконання виконавчого напису №181, вчиненого 27.01.2012 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 .
36. Після визнання третіх електронних торгів такими, що не відбулись, позивач в порядку ст. 49 Закону України «Про іпотеку» звернувся до державного виконавця з проханням надати акт про реалізацію предмета іпотеки.
37. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій вказували на відсутність закріпленого за боржником права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, що не може бути підставою для подальшого оформлення позивачем за собою права власності на ці об`єкти. Верховний Суд погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.
38. Частиною 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Так, саме приписами Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя залишити за собою предмет іпотеки у випадку оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, шляхом видачі державним виконавцем іпотекодержателю акту про реалізацію предмета іпотеки.
39. Водночас, державний виконавець зобов`язаний виконувати приписи Закону України «Про виконавче провадження». З`ясування того, чи належить боржнику об`єкт, на який передбачається звернути стягнення, є процедурою, передбаченою ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує порядок звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна фізичної особи. 
40. Вказаною статтею також встановлено, що у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. Як встановлено судами попередніх інстанцій, державний виконавець звертався до суду з клопотанням про вирішення питання про звернення стягнення на вищезазначене нерухоме майно, та судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання на підставі того, що ОСОБА_1 вже не є власником майна.
41. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що державним виконавцем були вчинені всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», направлені за звернення стягнення на предмет іпотеки у виконавчому провадженні №31293975, однак за результатом їх вчинення встановлено відсутність законних підстав для звернення стягнення на вказане майно. Відтак, дії державного виконавця у цій частині не можуть бути визнані неправомірними, про що справедливо зазначено судами попередніх інстанцій.
42. Верховним Судом відхиляються посилання позивача на ст. 23 Закону України «Про іпотеку» та його твердження про те, що зміна власника іпотечного майна не припиняє відносини іпотеки, оскільки наведена правова норма регулює питання переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодержателя до третьої особи, в даному ж випадку такого переходу не відбулося, оскільки Автозаводським районним судом м. Кременчука фактично скасовано первинну реєстрацію нерухомого майна, чим позбавлено іпотекодержателя права власності на нерухоме майно, яке було ним передано в іпотеку.
43. Також відхиляються доводи касаційної скарги про те, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука, яким було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання за ним права власності на самочинне будівництво, яке в подальшому стало предметом іпотеки, не є остаточним, та у справі відкрито касаційне провадження. Верховний Суд зазначає, що в силу ст. 255 КАС У          країни рішення суду набирає законної сили та є обов`язковим для виконання після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано або, у разі подання апеляційної скарги, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відкриття касаційного провадження не має наслідком втрату рішенням суду законної сили.
44. Верховний Суд вважає за необхідне також звернути увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» нотаріус на підставі оформленого акту про реалізацію предмета іпотеки видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Тобто, у разі видачі такого акту іпотекодержателю - Національному банку України була б надана можливість набути у власність об`єкти самочинного будівництва в обхід процедури, встановленої ст. 376 ЦК України. Верховний Суд наголошує, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано тільки судом, та тільки за особою, яка здійснила таке будівництво. На цій підставі доводи касаційної скарги про те, що державний виконавець відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» не міг відмовити позивачу у видачі акту про реалізацію предмета іпотеки, не можуть бути визнані Верховним Судом обгрунтованими. 
45. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з приводу ненадання позивачу акту про реалізацію предмета іпотеки.
46. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
47. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
48. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Національного банку України залишити без задоволення.
2. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 1640/2546/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко