ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 листопада 2020 року           справа №200/2406/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Геращенка І.В., Ястребової Л.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника відповідача Помалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року (повне судове рішення складено 29 липня 2020 року в м. Слов`янську) в справі № 200/2406/20-а (суддя в І інстанції Загацька Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Донецькій області, податковий орган) про визнання протиправними дій щодо взяття на облік, як самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, зобов`язання зняти з обліку як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність з дати постановки та облік та скасування вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 №Ф-405608-46.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач протиправно зареєстрував її, фізичну особу-підприємця, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, також за ознакою незалежної професійної діяльності. Вказана реєстрація призводить до подвійного нарахування єдиного соціального внеску. Крім того, позивач покликається на те, що вона звільнена від обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки перебуває на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населеного пункту, де проводиться АТО.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління ДПС України у Донецькій області щодо взяття на облік ОСОБА_1 як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
Зобов`язано Головне управління ДПС України у Донецькій області зняти ОСОБА_1 з обліку як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність, з дати постановки та облік.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 11.02.2020 № Ф-405608-46 на суму недоїмки 23654,33 гривень.
Здійснено розподіл судових витрат.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Згідно з обліковими даними з інформаційної системи органів доходів і зборів у позивача наявна заборгованість, у зв`язку з чим ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 №Ф-405608-46. 
Апелянт звертає увагу суду, що зміст норми пункту 9-3 (у подальшому пункту 9-4) розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI не скасовує взагалі обов`язків платників єдиного внеску, а лише на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану дає можливість не виконувати обов`язки, визначені у частині 2 статті 6 Закону № 2464-VI. Зазначає, що платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Позивач до апеляційного суду не прибув.
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.
Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 з 22.05.2007 по 30.01.2019 була зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебувала на обліку ГУ ДПС у Донецькій області, Маріупольське управління, Центральна ДП (Центральний район м. Маріуполя), дата взяття на облік: 22.05.2007, номер взяття на облік 6455. Вид економічної діяльності код КВЕД 69.10 "Діяльність у сфері права". Ця інформація підтверджується випискою з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягом з реєстру платників єдиного податку та довідкою від 26.05.2007 № 907/10/29-114-10.
На підставі рішення Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 08.12.2006 № 7 позивач має право на зайняття адвокатською діяльністю, про що свідчить свідоцтво від 08.12.2006 № 2379.
Згідно з виданим свідоцтвом про сплату єдиного податку від 13.12.2007 серії НОМЕР_1 , з 2008 року у ФОП ОСОБА_1 встановлено, зокрема, вид діяльності - юридичні послуги.
Довідкою від 26.05.2007 № 907/10/29-114-10 25.05.2007 ФОП ОСОБА_1 взято на облік як платника податків.
01.01.2012 ФОП ОСОБА_1 видано свідоцтво платника єдиного податку від 18.06.2012 серія НОМЕР_2 , де відображене вид господарської діяльності - адвокатська діяльність за спрощеною системою оподаткування.
11.02.2013 ФОП ОСОБА_1 подала заяву про заміну старої довідки на нову з відображенням адвокатської діяльності. Крім цього, у цей же день подано заяву форми № 5-ОПП, на підставі якої видано нову довідку про взяття на облік платника податків від 12.02.2013 № 27/10/18-214-10 (форма№4-ОПП), де відображено, окрім іншого, фізична особа-підприємець, адвокат ОСОБА_1 .
У зв`язку з проведенням реорганізації в органах ДПС України, позивачем 08.09.2017 подано заяву за формою № 5-ОПП «зміни» разом з довідкою від 12.02.2013 № 27/10/18-214-10.
До Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 30.01.2019 внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
ГУ ДПС у Донецькій області 11.02.2020 сформовано вимогу про сплату позивачем боргу № Ф-405608-46, у якій зазначено, що станом на 11.02.2020 заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 23654,33 грн.
З облікової картки платника податків та розрахунку боргу ОСОБА_1 вбачається, що станом на 11.02.2020 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) рахується заборгованість (недоїмка) з єдиного внеску на загальну суму 23654,33 грн.
Вважаючи, що ГУ ДПС в Донецькій області всупереч вимог чинного законодавства нараховує ЄСВ окремо як ФОП та окремо як самозайнята особа - адвокат, у зв`язку із чим виникла недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
За приписами ч. 4 та ч. 5 ст. 4 Закону 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Абзацом 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідачем до матеріалів адміністративної справи не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем єдиний внесок сплачувався не у порядку, строки та розмірі, визначеному Законом № 2464-VI.
Щодо твердження апелянта про наявність у позивача обов`язку сплачувати ЄСВ і як самозайнята особа, суд зазначає наступне.
За приписами п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Згідно з п.п. 63.1, 63.2 ст. 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.
Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.
Пунктом 63.5 ст. 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.
Відповідно до п. 65.2 ст. 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
Згідно з пп. 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 ПК України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.
Відповідно до положень ч. 4 п. 6.7 Розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.
У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.
Відповідно до положень п. 178.1, п. 178.2 ст. 178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
За приписами п. 19 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015 особи, які провадять незалежну професійну діяльність, отримують дохід від цієї діяльності та одночасно є фізичними особами-підприємцями, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти відповідно до виду діяльності та обраної системи оподаткування.
ПК України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.
Однак, необхідно зазначити, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа. Такий обов`язок контролюючого органу передбачено пп. 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 ПК України.
Тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність та навпаки, якщо особа взята на облік як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність.
Таким чином, суд вважає, що з системного аналізу положень Податкового кодексу України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вбачається, що діяльність адвоката підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, а доходи, отримані від здійснення такої діяльності підлягають оподаткування згідно зі ст. 178 ПК України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.
Суд зазначає, що з огляду на приписи п. 19 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язана перебувати на обліку як платник податків та окремо як платник єдиного внеску. Така особа, відповідно до цього Порядку, веде різний податковий облік та подає до контролюючих органів різні види податкових декларацій та звітів.
Проте, суд зазначає, що аналіз змісту вказаних приписів, у сукупності з положеннями ПК України, дає підстави для висновку, що необхідність подачі окремих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виникає лише у разі, якщо особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, здійснює відмінні види діяльності.
Слід зауважити, що позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права, та адвокатську діяльність займається одним і тим же видом підприємницької діяльності і у нього не виникає обов`язку подання звітності як особи, що провадить незалежну професійну діяльність, адже у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 , в період перебування на податковому обліку як фізична особа-підприємець, повинна була перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків, саме як фізична особа-підприємець за видом діяльності у сфері права (КВЕД 69.10).
Отже, твердження контролюючого органу про наявність у позивача з 08.09.2017 обов`язку окремо вести облік та сплачувати ЄСВ як самозайнята особа та як ФОП не ґрунтується на приписах чинного законодавства України.
Таким чином, позовні вимоги про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-405608-46 від 11.02.2020 підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій щодо взяття на облік, як самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, зобов`язання зняти з обліку як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність з дати постановки та облік, суд зазначає наступне.
На виконання вимог ст.ст. 5, 16, 19 Закону № 2464-VІ та п. 4 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18.03.2013 № 141, наказом Міністерства фінансів України 24.11.2014 № 1162, затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок № 1162).
Згідно з п.п. 1, 2 Розділу ІІІ Порядку № 1162 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою №12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.
Платники єдиного внеску, зазначені в п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.
Однак, згідно з п. 4 Розділу VІ Порядку № 1162 якщо контролюючими органами при здійсненні своїх функцій за результатами перевірок та звірок, або на підставі інформації від третіх осіб, або на підставі даних інших державних органів чи відповідних державних реєстрів встановлено, що: фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, то такий орган повідомляє таку особу про необхідність подання заяви за формою 1-ЄСВ для взяття її на облік як платника єдиного внеску. Така фізична особа обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».
Пунктом 6.7 Розділу 6 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300 (далі - Порядок № 1588) передбачено, що взяття на облік фізичних осіб, які не є підприємцями та здійснюють незалежну професійну діяльність, умовою ведення якої згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (далі - фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність), здійснюється за місцем постійного проживання у порядку, встановленому цим Порядком для фізичних осіб - підприємців: 1) для взяття на облік фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, у строк 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання: заяву за формою № 5-ОПП (додаток 8); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, якщо заявник є адвокатом, який провадить адвокатську діяльність індивідуально.
Згідно з п. 291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
З огляду на викладене, особа, яка перебуває на обліку в органі доходів і зборів як фізична особа-підприємець не потребує додаткової реєстрації як самозайнята особа.
Як вбачається з доводів представника відповідача, з 22.05.2007 ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа-підприємець та з 08.09.2017 як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат).
Оскільки суд встановив, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець з основним видом економічної діяльності - «69.10 діяльність у сфері права» та не подавала відповідної заяви про її реєстрацію як фізичної особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, оскільки подала заяву форми № 5-ОПП «Зміни», тому взяття контролюючим органом позивача на облік і як фізичної особи-підприємця, і як фізичної особи, що здійснює незалежну професійну діяльність повторно, є помилковим, а тому наявні правові підстави для визнання протиправними дій щодо взяття на облік як самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання зняти з обліку як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність з дати постановки та облік, суд погоджується з обґрунтованістю таких посилань позивача, оскільки податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як фізична особа-підприємець.
На підставі Податкового кодексу України, Закону № 2464-VI, Порядку № 1162 та Порядку № 1588, враховуючи те, що позивача протиправно взято на облік як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок про наявність підстав для зобов`язання відповідачів зняти позивача з такого обліку.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року в справі № 200/2406/20-а - залишити без змін.
Повне судове рішення - 17 листопада 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          І. В. Геращенко

                                                                                          Л. В. Ястребова