ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1582/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №703/319/20 Категорія: 305010000 	Кирилюк Н. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
учасники справи: 
позивач - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради;
відповідач -  ОСОБА_1 ; 
особа, що подала апеляційну скаргу – Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2020 року у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и л а :

В січні 2020 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської радизвернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що  21 липня 2017 року ОСОБА_1  звернулася до позивача з приводу призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. За результатами поданої заяви відповідачу було  призначено державну соціальну допомогу  як малозабезпеченій сім`ї на період з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року.
Однак, відповідно до отриманої  інформації зі Смілянського міськрайонного центру  зайнятості, з`ясувалося, що чоловік заявниці ОСОБА_2 , знятий з обліку Смілянського міськрайонного центру зайнятості з 27 липня 2017 року, про що позивача повідомлено не було.
У зв`язку з виявленим порушенням Управлінням було припинено виплату допомоги з 01 серпня 2017 року та встановлено  переплату за період  її отримання з 01 серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року в сумі 14687,88 грн. 
27 квітня 2018 року ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою про призначення  державної соціальної допомоги  малозабезпеченій сім`ї. 
За результатами поданої заяви відповідачу було  призначено державну соціальну допомогу,  як малозабезпеченій сім`ї на період з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року.  Цього ж дня їй було повідомлено про  нараховану вказану вище переплату.
27 квітня 2018 року відповідач надіслала до  Управління заяву, щодо відрахування боргу в  розмірі 50%  з подальших виплат. 
12 червня 2018 року  відповідач надала заяву  в якій повідомила, що її чоловік  ОСОБА_2 без поважних причин  знявся з обліку в центрі зайнятості  та просила припинити їй виплату допомоги.
Згідно розпорядження Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 14 червня 2018 року виплати припинено з 01 червня 2018 року. Залишок боргу становить 14153,74 грн. 
З метою повернення цих коштів відповідачу було направлено повідомлення про їх відшкодування, однак у добровільному порядку відповідач кошти не повертає.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суми переплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 14153,74 грн.
Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що судом першої інстанції не встановлено недобросовісності відповідача у отриманні призначеної допомоги, ненадання позивачем належних та допустимих доказів на предмет умисного приховування нею даних, які вплинули на призначення допомоги, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської радиподало апеляційну скаргу, та просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем при зверненні за призначенням допомоги було надано всі необхідні документи, у тому числі і довідку Смілянського міськрайонного центру зайнятості щодо перебування на обліку як безробітного чоловіка заявниці з 05 липня 2017 року, що надало право на призначення допомоги. Підписуючи заяву про призначення допомоги, відповідач зобов`язалась повідомляти органи праці та соціального захисту населення в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги.
Зазначає, що відомості про зняття з обліку в центрі зайнятості чоловіка заявниці (факт, про який не повідомлено позивача) однозначно впливає на встановлення права на державну соціальну допомогу, оскільки за таких обставин сім`я не мала права на даний вид допомоги.
У зв`язку із вказаними порушеннями виплату допомоги ОСОБА_1 було припинено з 01 серпня 2017 року на підставі пункту 25 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, та на підставі пункту 28 Порядку визначено розмір надміру виплачених коштів.
Звертає увагу, що відповідач була ознайомлена із сумою переплати, погодилась із нею, та надала заяву щодо відрахування боргу в сумі 50 % з подальших виплат.
12 червня 2018 року ОСОБА_1 надала заяву, в якій повідомила, що її чоловік без поважних причин знявся з обліку в МРЦЗ, що стало підставою для припинення виплати соціальної допомоги. Крім того, у заяві відповідач вказала, що зобов`язується повернути переплату, що виникла, однак, добровільно не повернула кошти.
Скаржник вважає, що у рішенні суддя невірно трактує статтю 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 9 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям»(а.с.9).
27 липня 2017 року відповідачем прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з 1 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року. (а.с.11).
Згідно поданих списків зі Смілянського міськрайонного центру зайнятості станом на 1 листопада 2017 року чоловік відповідача  ОСОБА_2 з 27 липня 2017 року знятий з обліку 31 липня 2017 року по причині поданої ним заяви (абзац 17 пп. 1 п. 37 Порядку).
У зв`язку з цим ОСОБА_1 було припинено виплату допомоги з 01 серпня 2017 року та розраховано надмірно нараховані кошти в сумі 14687,88 грн за період з 01 серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року (а.с. 14-15).
За заявою ОСОБА_1 від 27 квітня 2018 року їй було повторно призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на період з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року.
27 квітня 2018 року ОСОБА_1 також надала позивачу заяву про відрахування заборгованості, що виникла у зв`язку з переплатою, з подальших виплат у розмірі 50 % від нарахувань (а.с 16).
12 червня 2018 року відповідач подала до позивача заяву про припинення виплати допомоги з 01 червня 2018 року у зв`язку зі зняттям її чоловіка з обліку у центрі зайнятості без поважних причин. Крім того, ОСОБА_1 зобов`язалась повернути переплату, що виникла (а.с. 18).
На підставі заяви ОСОБА_1 виплату допомоги було припинено та розраховано суму надмірно виплачених коштів, що становить 14153,74 грн (а.с. 21-22).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
Згідно із пунктом 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою КМУ від 24 лютого 2003 року № 250, (в редакції, чинній на час виникнення даних правовідносин) соціальна допомога не призначається у разі, коли працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги).
Пунктом 25 Порядку та статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється: 
якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення; 
у разі переїзду сім`ї в іншу місцевість та настання обставин, що унеможливлюють виплату соціальної допомоги (зокрема, смерть одинокої особи), - з місяця, що настає за місяцем, в якому відбулися зміни; 
за заявою уповноваженого представника сім`ї - з місяця, що настає за місяцем її подання, якщо інше не обумовлено заявою; 
у разі припинення реєстрації як безробітної особи, яка включена до складу сім`ї, з причин, передбачених абзацами сімнадцятим (крім припинення реєстрації у разі працевлаштування самостійно), дев`ятнадцятим - двадцять другим підпункту 1 і підпунктом 2 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. N 198 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 26, ст. 859), - з місяця, що настає за місяцем, в якому припинено реєстрацію безробітного за інформацією центрів зайнятості.
Відповідно до пункту 28 Порядку якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: 
визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; 
повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення;
у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; 
у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.
Відповідно до частини 4 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано доказів, що відповідач навмисно приховала відомості про зняття її чоловіка з обліку у центрі зайнятості з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги, що вплинуло на порядок призначення допомоги.
Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим.
Так, судом вірно встановлено, що на час подання відповідачем заяви про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям 21 липня 2017 року, її чоловік ОСОБА_2 перебував на обліку у службі зайнятості, тобто відповідач мала право на призначення вказаної допомоги. Не заперечує даного факту і позивач.
Проте подаючи заяву про призначення допомоги, ОСОБА_1 була повідомлена, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею допомоги, вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення (а.с. 9 зворот). 
Такими обставинами є, зокрема, зняття чоловіка відповідача з обліку у центрі зайнятості з 27 липня 2017 року, оскільки відповідно до пункту 25 Порядку, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому припинено реєстрацію безробітного за інформацією центрів зайнятості.
Згідно наданих позивачем доказів, до листопада 2017 року йому не було відомо про зняття ОСОБА_2 з обліку у центрі зайнятості. Відповідачем даний факт не спростовано.
Отже у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не повідомила позивача про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання нею допомоги, а саме зняття з обліку у службі зайнятості її чоловіка, вона безпідставно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям за період з 01 серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року.
Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Про недобросовісність відповідача, в даному випадку, свідчить неподання інформації про зміну обставин, які впливають на умови отримання нею соціальної допомоги, а саме припинення реєстрації як безробітного - ОСОБА_2 . 
Посилання суду першої інстанції на те, що незважаючи на зняття чоловіка відповідача з обліку у центрі зайнятості, їй з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року знову була нарахована соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, не впливають на підстави виникнення надмірно виплачених відповідачу коштів за період з 01 серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року. Так, призначення допомоги відповідачу на період з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року відбувалось на підставі поданої нею заяви та відповідних документів у квітні 2018 року.
Крім того колегія суддів враховує, що відповідач ОСОБА_1 не заперечувала факту отримання безпідставно виплачених їй коштів та зобов`язувалась їх повернути, про що свідчать її письмові заяви (а.с. 16, 18) та відсутність жодних заперечень з приводу пред`явленого позову у матеріалах справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки вищевказаним обставинам справи та прийшов до помилкового висновку про недоведення позовних вимог та відмову в задоволенні позову.
Згідно зі статтею 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради слід задовольнити, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2020 року – скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог і стягнення з ОСОБА_1 на користь управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради надмірно виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 14153,74 гривень.
На підставі статті 141 ЦПК України з  ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати, понесені управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради при поданні позовної заяви в розмірі 2102 грн. та при поданні апеляційної скарги в розмірі 3153 грн, а всього 5255 грн. 
Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів 

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради задовольнити.
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради надмірно виплачену державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 14153 гривень 74 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради судові витрати в розмірі 5255 гривень. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України. 

Судді