П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/5799/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Лавренчук О.В. 
          Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 

21 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Ватаманюка Р.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина: ОСОБА_2  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  25 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина: ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області Хорошівський районний сектор про  визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області, Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області Хорошівський районний сектор, в якому просила:
- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області та Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області Хорошівський районний сектор у видачі ОСОБА_2 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;
- зобов`язати Хорошівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області оформити та видати ОСОБА_2 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку, паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 у задоволенні позовної заяви відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, позовні вимоги задовольнити повністю.
Керуючись приписами п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до Управління ДМС у Житомирській області із заявою від 27.01.2020 (а.с. 14-16) у якій просить  вести облік її дитини ОСОБА_2 згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ  №2503-ХІІ від 26.06.1992, без використання номера УНЗР.
Листом  №К-59/6/1801-20/1801.9/939-20 від 12.02.2020 Управління ДМС у Житомирській області рекомендовано звернутися до територіального підрозділу УДМС за місцем проживання, а саме до Хорошівського РС УДМС, для оформлення паспорта громадянина України відповідно до Закону у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с. 17-18).
ОСОБА_1 звернулась до Хорошівського районного сектору Управління ДМС у Житомирській області із заявою від 27.01.2020 у якій  просить вчинити певні дії згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ  №2503-ХІІ від 26.06.1992 та видати її дитині - ОСОБА_2 паспорт у формі паспортної  книжечки (а.с. 20-21).
Листом №1/6/1816-20/1816/43-200 від 12.02.2020 Хорошівський районний сектор Управління ДМС у Житомирській області повідомило позивача про те, що Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі- Порядок № 302). Водночас рекомендуємо для оформлення паспорта громадянина України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону, звернутися особисто до територіального підрозділу УДМС за місцем проживання з оригіналами документів, визначених Порядком (а.с. 22-23)
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Хорошівського районного сектору ДМСУ в Житомирській області із заявою від 11.02.2020 про видачу паспорта громадянина України у якій просить:
- прийняти дану заяву до розгляду;
- вчинити певні  дії та видати мені паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ  №2503-ХІІ від 26.06.1992;
- на дану заяву надати відповідь письмово на вищенаведену адресу (а.с. 24-26).
Встановлено, що Хорошівський районний сектор управління ДМСУ в Житомирській області листом №2/6/1816-20/1816/55-20 від 29.02.2020 повідомив   ОСОБА_2 про наступне: "Правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, регулюються Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 р. за № 5492-УІ (далі - Закон). Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі-Порядок № 302). Водночас рекомендуємо для оформлення паспорта громадянина України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону, звернутися особисто до територіального підрозділу УДМС за місцем проживання - Хорошівського районного сектору УДМС за адресою: АДРЕСА_1 з вівторка по п ятницю з 8:00 по 17:00 год., субота з 8:00 по 15:45 год., з оригіналами документів, визначених Порядком," (а.с. 33).
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вважає, що відповідач порушив право її неповнолітнього сина на оформлення паспорта у формі книжечки.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності протиправних дій відповідача щодо відмови у оформленні та видачі паспорта неповнолітньому ОСОБА_2 , оскільки позивачем не було дотримано встановленої законодавством процедури.
Однак, колегія суддів апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною 3 ст. 291 КАС України вказано, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 прийнято рішення про часткове задоволення позову, зазначивши, що висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справа щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки.
Оскільки, дана адміністративна справа відповідає ознакам типової справи, судом при вирішенні даної справи мають бути враховані правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).
Так, ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Отже, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.
Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією   Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно з ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення ч. 2 ст. 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що в даному випадку відсутня будь-яка загроза національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.
Вказане також узгоджується із міжнародно-правовими актами, зокрема ст. 8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 (Конвенція) передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
З наведеного слідує, що особа не може зазнавати безпідставного втручання у особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність житла, таємницю кореспонденції або на її честь і репутацію. Кожна людина має право на захист    законом    від такого втручання або таких посягань.
Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон №5492) передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення є паспорт громадянина України.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 4, 5   ст. 14 Закону №5492 форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
При цьому, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. (ч. 1  ст. 21 Закону № 5492).
Тобто, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.
Частиною 3 ст. 13 Закону №5492 визначено, що паспорт громадянина України (…) містить безконтактний електронний носій.
Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт (Положення), відповідно до п. п. 3, 5, 6, 8   якого бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
Водночас, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.
За змістом п. 2 Постанови №302   із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
- з 01.01.2016 - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією  постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII;
- з 01.11.2016 - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Відповідно до п. 3 Постанови № 302 встановлено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.01.2016 припиняється.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 №2297-VI (далі - Закон №2297) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.
Статтею 2 Закону №2297 визначено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 Закону №2297).
Тобто, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.
Однак, суд звертає увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.
Відтак, суд зазначає, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.
Статтею 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06.07.2010 № 2438-VI, зазначено: "Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …".
Згідно практики Європейського суду з прав людини першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене   законом, причому тлумачення терміну "закон" є автономним, та до якості "закону" ставляться певні вимоги (див. рішення ЄСПЛ у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13.07.1995, заява №18139/91, п. 37) Під терміном "закон" … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві.   Закон   має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності".
Норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення №2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог  ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.
Отже, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
Таким чином, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID -картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
Також колегія суддів зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що при зверненні до Хорошівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області із заявою  про видачу ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки, вимоги Порядку №302 ним дотримані не були, заява встановленого зразка не подавалась, а передбаченого переліку документів до заяви додано не було, оскільки вказані обставини не були підставою для відмови ОСОБА_2 у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки. 
Матеріали справи містять відповідь Хорошівського районного сектору управління ДМСУ в Житомирській області №2/6/1816-20/1816/55-20 від 29.02.2020, у якій міграційна служба, відмовляючи ОСОБА_2 у можливості видати йому паспорт громадянина України у вигляді книжечки посилається на наступне: "Правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, регулюються Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 р. за № 5492-УІ (далі - Закон). Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі-Порядок № 302).
Крім того в матеріалах справи міститься заява позивача від 29.02.2020 встановленого зразка. (а.с.34).
Отже, вказані обставини дають підстави для висновків, що вказаний лист є відмовою для видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що відмова у видачі ОСОБА_2 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, є протиправною.
При цьому, згідно п. 7 та 9 ч. 1 ст. 4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;
Відповідно до п. 3 Порядку №456 оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, яким в даному випадку є Барський районний відділ Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області.
Водночас, визначення Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області другим відповідачем у справі не впливає на дані правовідносини.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною відмови Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області та Хорошівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області в оформленні та видачі паспорту громадянина України ОСОБА_2 у формі книжечки та зобов`язання Хорошівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.
Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача і про наявність підстав вважати висновки суду першої інстанції, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та призвели до неправильного її вирішення, через що рішення суду належить до скасування з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина: ОСОБА_2 задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року скасувати.
Визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області та Хорошівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області в оформленні та видачі паспорту громадянина України ОСОБА_2 у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 №2503-XII.
Зобов`язати Хорошівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Ватаманюк Р.В.