Ухвала
12 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 643/21033/19
провадження № 61-13800ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року у складі судді Єрмак Н. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 25 червня 
2020 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Хорошевського О. М., Яцини В. Б., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_1 про стягнення коштів.
 
Позов мотивувала тим, що 13 серпня 2018 року між нею та ОСОБА_1 укладено попередній договір, за умовами якого вони зобов`язалися до 
13 лютого 2019 року укласти договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 . 
 
Для підготовки документів, необхідних для укладення договору купівлі - продажу, до підписання попереднього договору, вона передала відповідачу грошову суму в розмірі 108 960,00 грн, яку він зобов`язувався повернути до підписання договору купівлі - продажу .
 
Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу між сторонами не укладено, сплачені нею до підписання попереднього договору грошові кошти відповідач не повертає, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 108 960,00 грн. 
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень 
 
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 25 червня 2020 року, позов ОСОБА_2 задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 
108 960,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У серпні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
 ОСОБА_1 у якій заявник просив рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 25 червня 2020 року скасувати, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктом «г» частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у даній справі становить 108 960,00 грн та станом на 01 січня 
2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00*100=210 200,00).
 
Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. 
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Щодо доводів касаційної скарги про те, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково
 
Посилання у касаційній скарзі на те, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково є неспроможними, оскільки вона є малозначною в силу вимог закону (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).
 
Посилання на інші випадки касаційного оскарження передбачені частиною третьою статті 389 ЦПК України касаційна скарга ОСОБА_1 не містить.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Верховний Суд врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (ухвала від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 
26 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 25 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:        	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак