Ухвала
Іменем України
16 листопада 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-5506 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого                     ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 листопада       2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року, 
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України, крім іншого, у скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення вимог закону, передбачені у  ч. 1 ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування судом касаційної інстанції, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Проте, усупереч положенням процесуального закону, захисник у касаційній скарзі не наводить в аспекті статей 412, 413 КПК України обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також необхідності скасування оскаржуваних судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
Водночас захисник заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також посилається на неповноту судового розгляду, неналежну оцінку доказів, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Частиною 1 статті 436 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, то вона містить істотні суперечності, оскільки захисник оскаржує вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, однак за результатами розгляду поданої скарги ставить питання лише щодо ухвали апеляційного суду.
 
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху. 
Встановити захиснику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – 10 (десять днів) з дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                  ОСОБА_3