ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року                                                                              Справа № 903/344/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Гудак А.В. ,  суддя Петухов М.Г. 

секретар судового засідання Шилан О.С. 

за участю представників сторін:
позивача -  адв.  Замлинського С.С., адв. Гуріною Л.В. 
відповідача - адв.  Коваленко Є.В.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Дочірнього підприємства “Телерадіокомпанія “Аверс” Відкритого акціонерного товариства “Корпорація “Аверс”
на рішення Господарського суду Волинської області від 18.08.2020 р. ухваленого суддею Костюк С. В. у м.Луцьку, повний текст складено 27.08.2020 р. 
у справі № 903/344/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Цунамі” 
до: Дочірнього підприємства “Телерадіокомпанія “Аверс” Відкритого акціонерного товариства “Корпорація “Аверс”
про захист ділової репутації та стягнення 1,00 грн. моральної шкоди 

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 18.08.2020 р. у справі № 903/344/20 позов задоволено.
Визнано недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію, інформацію про Товариство з обмеженою відповідальністю “Цунамі” у вигляді фактичних тверджень, що поширена Дочірнім підприємством “Телерадіокомпанія “Аверс” Відкритого акціонерного товариства “Корпорація “Аверс” з 26 лютого 2018 року у мережі інтернет за адресою https://www.youtube.com/watch?v=MK4aHwvJdUs.
Визнано недостовірною і такою, що принижує ділову репутацію, інформацію про ТзОВ “Цунамі” у вигляді фактичних тверджень, що поширена Дочірнім підприємством “Телерадіокомпанія “Аверс” Відкритого акціонерного товариства “Корпорація Аверс” з 23 грудня 2019 року у мережі інтернет за адресою https://www.youtube.com/watch?v=dU9ge3icpeM.
Зобов`язано ДП “Телерадіокомпанія “Аверс” ВАТ “Корпорація “Аверс” припинити поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права позивача шляхом публікації резолютивної частини рішення суду та видалення відеоролика “На рожищенській пилорамі де лежать сотні непомаркованих дубів, напали на журналістів” з веб-сайту https://www.youtube.com/watch?v=MK4aHwvJdUs та відеоролика “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” з вебсайту https://www.youtube.com/watch?v=dU9ge3icpeM.
Згідно з рішенням суду підлягає стягненню з Дочірнього підприємства “Телерадіокомпанія “Аверс” Відкритого акціонерного товариства “Корпорація “АВЕРС” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Цунамі” моральну шкоду у розмірі 1,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач Дочірнє підприємство “Телерадіокомпанія “Аверс” Відкритого акціонерного товариства “Корпорація “Аверс” звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 18.08.2020 р. у даній справі та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову про захист ділової репутації. 
Зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено в судовому засіданні без участі представника відповідача, який не був належним чином повідомлений про судове засідання.
Вважає, що судом першої інстанції не з`ясовані обставини, що мають значення для справи та висновки викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, допущено порушення норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема  порушено вимоги Цивільного кодексу України щодо застосування позовної давності.
Доводить, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки він/позивач оскаржує відомості, які були оприлюднені 26 лютого 2018 року (2 роки 4 місяці тому), тоюто - про існування такого відеосюжету було відомо ще в лютому 2018 року.
Скаржник оскаржує рішення суду першої інстанції повністю, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Доводить, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції не відповідає мотивувальній частині, оскільки суд не навів жодної мотивації чому визнана інформація є недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію ТзОВ «ЦУНАМІ».
Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що дана інформація була вже предметом розгляду Луцького міськрайонного суду Волинської області (справа №161/3653/18-ц), де за захистом своїх прав звертався працівник ТзОВ «ЦУНАМІ»        Бобрик В.М. За наслідками розгляду справи №161/3653/18-ц суд першої інстанції (рішення набрало законної сили) дійшов висновку, що поширена журналістами інформація відповідає дійсності.
Звертає увагу, що матеріали справи містять постанову про закриття кримінального провадження від 19 червня 2020 року, зміст якої підтверджує факт заподіяння шкоди Дочірньому підприємству ТРК «Аверс» та зазначається, що шкода була завдана незначна, тобто - сама подія мала місце.
Також зазначає, що сюжет «Від пенька до Відня: Волинська Цунамі - основний постачальник дуба до Австрії» може існувати без оскаржуваних фраз, при цьому не зміниться смислове навантаження та головна думка сюжету, він не втратить логічну послідовність, буде зрозумілим глядачеві та сприйматиметься без втрати адресатом його змісту, тому вимога позивача про вилучення усього сюжету є необґрунтованою та такою, що порушує право журналіста поширювати інформацію, а суспільства - її отримувати.
Доводить, що позивач просить стягнути моральну шкоду, однак не зазначає жодних об`єктивних доказів зниження нематеріальних активів ТзОВ «ЦУНАМІ» внаслідок даних подій.
Просить суд врахувати викладене і скасувати рішення суду першої інстанції від 18 серпня 2020 року повністю та ухвалити нове рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУНАМІ» до ДП ТРК «Аверс» ВАТ «Корпорація «Аверс» про захист ділової репутації відмовити повністю.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю “Цунамі” подав суду відзив на апеляційну скаргу.
Вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 18.08.2020 р. ухвалене на підставі всебічного, повного та об`єктивного розгляду та з урахуванням всіх обставин в їх сукупності, є законним, обґрунтованим, а апеляційна скарга ДП «Телерадіокомпанія «Аверс» Відкритого акціонерного товариства «Корпорація «Аверс» є необґрунтованою, доводи скаржника не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, припущеннях та довільному тлумаченні норм закону.
Зазначає, що позовні вимоги обґрунтовані триваючим поширенням відповідачем у мережі Інтернет на власному каналі відеохостингу YouTube недостовірної інформації, якою порушуються особисті немайнові права та завдається шкоди діловій репутації підприємства.
Доводить, що позивачем заявлено вимоги про визнання недостовірною інформації, яка поширена у мережі Інтернет на інформаційному ресурсі - веб - сайті YouTube https://www.youtube.com/, веб-сторінці (каналі) відповідача youtube.com/user/mediaavers/about (що не є зареєстрованим в установленому законом порядку засобом масової інформації), про  зобов`язання припинити поширення інформації та стягнути відшкодування моральної шкоди, а тому доводи скаржника про застосування п.2 ч.2 ст.258 ЦК України є безпідставними, оскільки  відповідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, та звертає увагу, що заяву про застосування строку позовної давності відповідач суду першої інстанції не подавав.
Вважає, що позивачем доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачем та порушення внаслідок цього його особистих немайнових прав, а також -  подано суду докази недостовірності поширеної інформації. Зазначає, що відповідачем не зазначено і не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження достовірності поширеної щодо позивача інформації, зокрема доказів відкриття кримінальних проваджень, вирок суду стосовно службових осіб позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Цунамі" (як і стосовно засновника), тому така інформація є недостовірною і об`єктивно принижує ділову репутацію позивача, про що господарським судом зазначено у мотивувальній частині рішення.
Вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, правильно застосувавши практику Європейського суду з прав людини. Просить суд апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Телерадіокомпанія «Аверс» Відкритого акціонерного товариства «Корпорація «Аверс» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 18 серпня 2020 року у справі № 903/344/20 - без змін.
  У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючої судді Маціщук А.В. судові засідання 03.11.2020 р. та 24.11.2020 р., призначені в межах строку розгляду апеляційної скарги, не відбулись, повторний автоматизований розподіл даної справи здійснений не був відповідно до ч. 9 ст. 32 ГПК України та   п. 9.2   Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, затвердженого рішенням зборів суддів.
Згідно з ч. 4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з п. 31 Рішення Європейського суду з прав людини від 01.02.2007 р. у справі "Макаренко проти України" суд нагадує, що "розумний" строк проваджень має визначатись відповідно до обставин справи. Отже, апеляційний суд розглядає справу у межах строку, який є розумним з урахуванням наведених вище обставин та маючи на меті незмінність складу колегіі суддів у даній справі.
В судовому засіданні представник Дочірнього підприємства «Телерадіокомпанія «Аверс» Відкритого акціонерного товариства «Корпорація «Аверс» підтримав доводи апеляційної скарги. Представники Товариства з обмеженою відповідальністю “Цунамі” заперечили доводи апеляційної скарги.
Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_2 оприлюднено відеосюжет на власній веб-сторінці (каналі) відповідача веб-сайту Youtube із заголовком : « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який доступний за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 зокрема, і на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
ІНФОРМАЦІЯ_5 оприлюднено відеосюжет на власній веб-сторінці (каналі) веб- лйту Youtube відповідача із заголовком : « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який на момент звернення до суду доступний за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 
Встановлено, що з 26.02.2018 р. та ІНФОРМАЦІЯ_7 на власній веб-сторінці (каналі) веб-сайту YouTube відповідачем у відеосюжетах поширено інформацію: 
“на рожищенській пилорамі де лежать сотні непомаркованих дубів, напали на журналістів”; 
“ ІНФОРМАЦІЯ_8 ”; 
“під час проведення відео зйомки в рамках журналістського розслідування про нелегальну вирубку дуба на нашу знімальну групу напали озброєні чоловіки”; 
“на ТзОВ “Цунамі, яке займається порізкою дуба невідомі озброєні чоловіки напали на журналістів, побили та відібрали камеру, та викрали мобільний телефон”; 
“рік тому працівники цього підприємства (Цунамі) на чолі з власником ОСОБА_1 напали на нашу знімальну групу коли вона фіксувала на камеру сотні стовбурів немаркованого дерева”; 
“саме ці фірми (львівська Тайфун та Волинська Цунамі) виходить вирубали ліси усієї України, в тому числі і Карпати. Під них і організовують аукціони з продажу дерева”; 
“фірма під яку вирізають ліс зі всієї України”.
Матеріали справи містять цифровий носій – СD-R диск, із відеозаписами на час звернення позивачем із позовом до суду, які підтверджують факт поширення відеосюжетів  /а.с.126 у т.1/.  Колегія суддів в судовому засіданні 08.12.2020 р. дослідила шляхом перегляду цифрового носія – СD-R диск із відеозаписами, які містять зазначені у позові речення.
Колегія судді в судовому засіданні 08.12.2020 р. дослідила відеосюжети за вказаними посиланнями та встановила, що відео сюжети із зазначеною позивачем інформацією мають місце на власній веб-сторінці (каналі) веб-лйту Youtube відповідача, однак у відеосюжеті із заголовком : « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на 08.12.2020 р. відсутня фраза : “рік тому працівники цього підприємства (Цунамі) на чолі з власником ОСОБА_1 напали на нашу знімальну групу коли вона фіксувала на камеру сотні стовбурів немаркованого дерева”. 
Суд першої інстанції в свою чергу досліджував надані сторонами докази і встановив відповідність зазначеної позивачем інформації, про визнання недостовірною якої просить позивач, змісту відео сюжетів у веб-сторінці (каналі) відповідача на Youtube на час розгляду справи.
Факт поширення інформації відповідачем не оспорюється. Не спростовує також, що на час вирішення справи судом першої інстанції мав місце зазначений позивачем у позові зміст відео сюжетів.
  Ресурс youtube не є засобом масової інформації, разом з тим є способом поширення інформації, відображеній в електронному вигляді в розумінні норми ст.1 Закону України «Про інформацію» та ст. 200 Цивільного кодексу України, де визначено, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Отже, має місце поширення інформації, тобто – доведення інформації до відома не однієї особи шляхом розмішення на ресурс youtube. 
Позивач доводить, що зазначені у відеосюжетах висловлювання є недостовірною інформацією, а не оціночними твердженнями, поширення якої завдає шкоди його діловій репутації, тому просить суд зобов`язати відповідача припинити її поширення.
Згідно зі статтею 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.
Згідно з статтею 1 Закону України "Про інформацію", норми якої кореспондуються з частиною 1 статті 200 ЦК  України, під інформацією розуміються будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Частинами 1, 2 статті 7 Закону України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Згідно з статтею 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Частиною 4 статті 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Відповідно до частини першої статті 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, яка порушує право на ділову репутацію юридичної особи.
Частиною другою ст. 34 ГК України передбачено, що дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.
Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
При розгляді справ зазначеної категорії необхідно враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Негативною необхідно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Відповідно до частин 1, 2 статті 30   Закону України "Про інформацію"  ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). 
Колегія суддів дослідивши докази у справі, дійшла висновку, що інформація, поширена відповідачем у відеосюжетах на власній веб-сторінці (каналі) веб-сайту YouTube  не є оціночним судження, а саме твердженнями про факти стосовно діяльності позивача - назва деревообробного підприємства “Цунамі”, вид діяльності та місцезнаходження якого чітко і неодноразово зазначено у відеосюжетах.
Докази у справі підтверджують недостовірність поширеної відповідачем інформації стосовно позивача.
Так, тема вирубки лісів безумовно є актуальною і цікавою для громадськості. При цьому поширена інформація про вирубку лісів саме ТзОВ “Цунамі“ і зберігання на деревообробному підприємстві “Цунамі” сотні дубів без державного маркування є твердженнями про факти неправомірної підприємницької діяльності. 
Однак суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що ТзОВ “Цунамі“ є фірмою, під яку вирізають ліс зі всієї України” і “саме ці фірми (зокрема, Волинська Цунамі) виходить вирубали ліси усієї України, в тому числі і Карпати. Під них і організовують аукціони з продажу дерева” і при цьому “на рожищенській пилорамі лежать сотні непомаркованих дубів”, “сотні дубів без державного маркування наші журналісти зафіксували на деревообробному підприємстві “Цунамі”. 
Позивач надав суду сертифікати FC-COC-804040 FC-CW-804040 лісопродукції, звіти за результатами проведених аудитів за оцінкою вимог на відповідність стандарту FSC-STD-40-005V3-1 PF за період з 2017 по 2020 роки /а.с. 22-76 у т.1/, якими підтверджено, що підприємство позивача здійснює закупівлю (а не порубку, як стверджується у відео сюжетах) необробленої деревини у відповідності до нормативних вимог.
Зокрема, Коротким звітом для громадськості про результати 2-го контрольного аудиту підтверджено, що контрольована деревина, яку закуповує ТОВ «Цунамі» не належить до п`яти категорій неприйнятних джерел, як то незаконно заготовленої, заготовленої з порушенням традиційних і цивільних прав, заготовленої в лісах, де високі природоохоронні цінності перебувають під загрозою в результаті господарської діяльності, заготовленої в результаті перекладу лісів в плантації або нелісові землі чи заготовленої в лісах, де вирощується генетично модифікована деревина.
Такі докази правомірної господарської діяльності позивача не спростовані відповідачем в порядку ст..74, 76-79 ГПК України.
Також судом не встановлено належність позивачеві деревини/дубів без державного маркування. Переглядом відео сюжетів суд встановив, що складовані стовбури деревини  знято загальним планом здалеку та лише з одного ракурсу (з одного боку зрізів), що не дозволяє встановити ні їх породу, ні належність конкретній особі, ні наявність маркування. Тоді як звуковий коментар у відео сюжеті стверджує, що “на рожищенській пилорамі лежать сотні непомаркованих дубів”, “сотні дубів без державного маркування наші журналісти зафіксували на деревообробному підприємстві “Цунамі”. 
Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження таких тверджень, викладених у відеосюжетах та поширених на власній веб-сторінці (каналі) веб-сайту YouTube.
Отже, поширена інформація є твердженням про факти, яких не існувало, які не були перевірені відповідачем та які не можуть бути підтверджені.
Також не підтверджено матеріалами справи фраза про побиття журналістів працівниками підприємства позивача, про напад на журналістів озброєних чоловіків, як про це стверджується у відео сюжетах, які поширені з 26.02.2018 р. та ІНФОРМАЦІЯ_7 на власній веб-сторінці (каналі) веб-сайту YouTube відповідачем: “під час проведення відео зйомки в рамках журналістського розслідування про нелегальну вирубку дуба на нашу знімальну групу напали озброєні чоловіки”; “на ТзОВ “Цунамі, яке займається порізкою дуба невідомі озброєні чоловіки напали на журналістів, побили та відібрали камеру, та викрали мобільний телефон”; “рік тому працівники цього підприємства (Цунамі) на чолі з власником ОСОБА_1 напали на нашу знімальну групу коли вона фіксувала на камеру сотні стовбурів немаркованого дерева”. 
Так, суду надана Постанова Рожищенського відділення поліції Ківерцівського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 19.06.2020 р. про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України (перешкоджання законній професійній діяльності журналістів) щодо подій, які мали місце 26.02.2018 р. /а.с. 173-178 у т.1/. Сторони пояснили, що виклик працівників поліції вчинили обидві сторони конфлікту.
Разом з тим, у кримінальному провадженні встановлено, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зайшли на територію ТзОВ «Цунамі» без будь-яких розпізнавальних ознак щодо їх приналежності до засобів масової інформації та телеканалу «Аверс», не пред`явивши при цьому будь-кому свої посвідчення журналістів. В подальшому  також встановлено, що посвідчення журналіста ОСОБА_2 та оператора ОСОБА_3 на момент проведення відеозйомки 26.02.2018 р. були недійсними, оскільки термін їх дії закінчився 31.12.2017 р.
До матеріалів кримінального провадження долучено редакційне завдання № 32 від 26.02.2018 р., яке було надано потерпілою ОСОБА_2 в ході допиту її в якості потерпілої лише при приїзду адвоката, який представляє інтереси ТРК «Аверс», а також посадових інструкцій журналіста та оператора відеозйомки, копії наказів про призначення вказаних працівників на посади, тобто - значно пізніше і не на територіі ТзОВ «Цунамі» працівникам цього підприємства. З огляду на відсутність дійсного посвідчення журналістів та непред`явлення редакційного завдання № 32 працівникам ТОВ «Цунамі» твердження про напад на працівників підприємства на журналістів під час виконання ними журналістського розслідування є інформацією, яка має характер неповної інформації і перекручування вже з огляду на те, що відсутні докази того, що будь-яким працівникам ТОВ «Цунамі» було відомо/повідомлено достовірно про візит журналістів в рамках журналістського розслідування.
Поняття «журналіст» міститься в п. 1 ст. 1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» ця категорія працівників визначається як штатний або позаштатний творчий працівник телерадіоорганізації, який професійно збирає, одержує, створює і готує інформацію для розповсюдження. При цьому підтверджуючим документом повноважень журналіста може бути посвідчення чи інший документ, виданий редакцією засобу масової інформації.
Журналіст у своїй діяльності повинен використовувати лише законні способи отримання інформації.
Для журналістів існують обмеження, щодо збирання інформації, зокрема це стосується конфіденційної, службової та таємної інформації, що врегульовано нормативними актами. Це стосується й інформації про особу. Так, згідно зі ст. 307, 308 Цивільного кодексу України проведення її аудіо-, фото-, відео зйомки без згоди особи проводити заборонено.
Крім того, кожен має право на захист приватної власності, адже воно захищається ст. 41 Конституції України. Підприємство може розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, згідно ст. 316, 319 Цивільного кодексу України. Право приватної власності є непорушним відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України. Тобто якщо підприємство, установа чи організація прийме рішення, що на його території відео- та фотозйомка заборонена, жоден журналіст не має права порушити таке право.
Разом з тим, в даному випадку працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю “Цунамі” було висловлену позицію щодо заборони проведення відеозйомки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без згоди повноважних представників власника та в подальшому працівниками ТОВ «Цунамі» були вжиті заходи, щодо припинення проведення відеозйомки, особами, які не мали при собі і не пред`явили належних документів, які посвідчують їх особи та статус журналіста, зокрема – шляхом виклику поліції.
Встановлено також, що протиправних дій відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинено не було, насильства чи спричинення тілесних ушкоджень останнім працівниками ТзОВ «Цунамі» завдано не було.
Так, довідкою Комунального закладу «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 22/1.12 від 13.03.2018 р., виданою       ОСОБА_2 про те, що їй була надана екстрена медична допомога 26.02.2018 р. за адресою ТзОВ «Цунамі»; попередній діагноз «Гостра реакція на стрес». Відповідно до карти виїзду швидкої медичної допомоги № 29390 від 26.02.2018 р. на територію ТОВ «Цунамі» для надання допомоги ОСОБА_2 встановлено діагноз «гостра реакція на стрес», без тілесних ушкоджень, фізичного болю, в т.ч. синців чи побоїв спричинених ОСОБА_2 /а.с. 158-159 у т.1/.
За відсутності інших доказів, колегія суддів вважає, що є очевидно недостовірною поширена відповідачем інформація про побиття журналістів чи напад на журналістів озброєних чоловіків, а також - напад на знімальну групу працівників підприємства «Цунамі» на чолі з власником ОСОБА_1 . 
Посилання скаржника в апеляційній скарзі про те, що дана інформація була вже предметом розгляду Луцького міськрайонного суду Волинської області, де за захистом своїх прав звертався працівник ТзОВ «ЦУНАМІ» ОСОБА_4 , і за наслідками розгляду справи     № 161/3653/18-ц суд першої інстанції (рішення набрало законної сили) дійшов висновку, що поширена журналістами інформація відповідає дійсності, - є безпідставними.
Так, у справі № 161/3653/18-ц встановлено, що між відповідачем ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_6 26.02.2018 р. на території ТОВ «Цунамі» виникла суперечка з приводу знімання ОСОБА_2 на камеру мобільного телефону обставин затримання знімальної групи ТРК «Аверс», внаслідок чого позивач ОСОБА_4 відібрав у неї її мобільний телефон. Рішенням суду, яке переглядалось і залишене без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 03.09.2018 р. /а.с. 139-142 у т.1/ та постановою Верховного Суду від 21.11.2018 р. /а.с. 143-146 у т.1/ і набрало законної сили, встановлено, що події, які мали місце та були предметом розгляду у справі № 161/3653/18-ц мають характер приватного конфлікту ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Отже, судом у справі № 161/3653/18-ц встановлені обставини приватного конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 і не встановлено фактів побиття журналістів.
Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду. Разом з тим, керуючись нормами ст..86 ГПК України, оцінюючи встановлені у даній справі докази в їх сукупності, врахувавши зміст поширеної відповідачем інформації щодо позивача в її системному зв`язку з фактичними обставинами справи,  колегія суддів дійшла висновку про правомірність позовної вимоги про визнання недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію, інформацію про Товариство з обмеженою відповідальністю “Цунамі” та зобов`язання ДП “Телерадіокомпанія “Аверс” ВАТ “Корпорація “Аверс” припинити поширення інформації та видалити відеоролики з веб-сайтів ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_6 
Поширення неправдивої інформації щодо суб`єкта господарювання - Товариства з обмеженою відповідальністю “Цунамі” принижують ділову репутацію позивача, оскільки поширені відповідачем відомості щодо неправомірної підприємницької чи іншої діяльності цього підприємства впливають на оцінку цієї юридичної особи як учасника суспільних відносин.
Обраний позивачем спосіб захисту – зобов`язання ДП “Телерадіокомпанія “Аверс” ВАТ “Корпорація “Аверс” припинити поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права позивача, шляхом публікації резолютивної частини рішення суду та видалення відеоролика “На рожищенській пилорамі де лежать сотні непомаркованих дубів, напали на журналістів” з веб-сайту https://www.youtube.com/watch?v=MK4aHwvJdUs та відеоролика “ ІНФОРМАЦІЯ_6 - є належним, відповідає нормам ч.4 ст.32 Конституції України та ст.200 ЦК України.
   Згідно з ч. 2 ст. 200 Цивільного кодексу України суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями.
Вимога про стягнення з Дочірнього підприємства “Телерадіокомпанія “Аверс” відкритого акціонерного товариства “Корпорація “Аверс” на користь ТзОВ “Цунамі” відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 1,00 грн. також підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи.
Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.
Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.
Поширенням відповідачем на веб-сайті YouTube неправдивої інформації про позивача, яка сприймається і розцінюється як причетність позивача до кримінальної/неправомірної діяльності, завдано моральної шкоди позивачу внаслідок приниження ділової репутації через дискредитацію способу ведення його господарської (підприємницької) діяльності, підрив довіри до діяльності підприємства, зниження престижу серед кола споживачів товарів та послуг, у зв`язку з чим, об`єктивно, знижується вартість його нематеріальних активів.
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення Дочірнього підприємства “Телерадіокомпанія “Аверс” відкритого акціонерного товариства “Корпорація “Аверс” на користь ТзОВ “Цунамі” моральної шкоди у розмірі 1,00 грн.
Колегією суддів не встановлено спливу позовної давності у даній справі, про яку зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі. Відповідач помилково вважає, що в даному випадку має застосовуватись позовна давність в один рік відповідно до норми п.2 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимоги про спростування недостовірної інформації, поширеної у засобах масової інформації. Разом з тим, вимога про спростування недостовірної інформації до відповідача не заявлена , тоді як відповідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає також про порушення норм процесуального права, оскільки його не було належним чином повідомлено про розгляд справи в судовому засіданні 18.08.2020 р.
Колегією суддів встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 26.05.2020 р. відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.06.2020 р. /а.с. 129 у т.1/. 17.06.2020 р. відповідач подав відзив на позовну заяву /а.с. 133-138 у т.1/. В судове засідання 23.06.2020 р. з`явились представники сторін; розгляд справи відкладено на 30.06.2020 р., що підтверджено протоколом судового засідання та ухвалою суду /а.с. 190-191 у т.1/.  В судове засідання 30.06.2020 р. з`явились представники сторін, в т.ч. відповідача; закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті 21.07.2020 р., що підтверджено протоколом судового засідання та ухвалою суду /а.с. 202-204 у т.1/. 
21.07.2020 р. судове засідання не відбулось і 10.08.2020 р. суд ухвалою призначив розгляд справи по суті на 18.08.2020 р. /а.с. 206-208 у т.1/. Така ухвала була направлена 10.08.2020 р. відповідачу, в т.ч. - на електронну адресу. В судове засідання 18.08.2020 р. представник відповідача не з`явився, тоді як повідомлявся Господарським судом Вінницької області в установленому порядку, що підтверджується викладеним вище.
Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі "Пономарьов проти України", де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Крім того, відповідно до ч.1 ст.9 ГПК України  ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Отже, як зазначено вище, відповідач знав про розгляд даної справи, надавав суду пояснення та письмовий відзив, не був позбавлений можливості вільно користуватись своїми процесуальними правами та отримувати інформацію про стан відомого судового провадження. 
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що сторона зобов`язана виявляти належну зацікавленість у розгляді справи, що узгоджується з позицією, викладеною у рішеннях Європейського суду з прав людини, та вищенаведеними нормами Господарського процесуального кодексу України. Суд звертає увагу, що враховуючи принцип диспозитивності, учасники процесу не позбавлені можливості вільно користуватись своїми процесуальними правами та отримувати інформацію, пов`язану із розглядом судом справи, що оприлюднюється відповідно до вимог Закону України “Про доступ до судових рішень” та є у вільному доступі  та мають можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.
Тому доводи відповідача/скаржника про неповідомлення про розгляд справи є безпідставними.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 18.08.2020 р. у справі № 903/344/20 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на нормах чинного матеріального і процесуального законодавства і немає підстав для його скасування чи зміни за ст.277 ГПК України. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з     ст.129 ГПК України. 

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282  Господарського процесуального кодексу України, суд
                                
П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства “Телерадіокомпанія “Аверс” Відкритого акціонерного товариства “Корпорація “Аверс” залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Волинської області від 18.08.2020 р. у справі № 903/344/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.
Матеріали справи № 903/344/20 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений 16 грудня 2020 року

Головуючий  суддя                                                                      Маціщук А.В.

Суддя                                                                                              Гудак А.В.

Суддя                                                                                              Петухов М.Г.