ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/2414/20	
(суддя Калашник Ю.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
 розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року у справі №280/2414/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-   

                                                             ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 09 квітня 2020 року звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, згідно з яким, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.05.2019 року №  №  0015818-4907-0827, 0015819-4907-0827, 0015820-4907-0827.
Позов обґрунтовано тим, що відповідачем невірно обраховано податок в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що у зв`язку із неправильним визначенням відповідачем категорії двох об`єктів нерухомого майна, а саме до належного позивачеві жилого будинку (площею 205,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 не було застосовано нульову ставку податку, передбачену Положенням про податок на майно для будинків площа яких не перевищує 250 кв. метрів, а також застосовано завищену ставку (37,23 грн. замість 9,31 грн. за 1 кв.м.) щодо належних позивачеві двох об`єктів нежитлової нерухомості.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Запорізькій області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, оскаржило його до апеляційного суду. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того, відповідач зазначає про те, що позивач не звернувся до нього із заявою за ф. №5-ДР про зміну податкової адреси.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що Головним управлінням ДФС у Запорізькій області прийняті податкові повідомлення-рішення, яким позивачу визначені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік, а саме:
- від 16.05.2019 № 0015818-4907-0827 на суму 2083,46 грн.;
- від 16.05.2019 № 0015819-4907-0827 на суму 2337,85 грн.;
- від 16.05.2019 № 0015820-4907-0827 на суму 5217,54 грн.
Зазначені податкові повідомлення-рішення стосуються трьох об`єктів нерухомого майна, які у 2018 році перебували у власності позивача, а саме:
- будівлі кафе-бару з більярдною (літ. А2), за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 91,9 кв.м.;
- будівлі Інтернет-клубу літ. А, за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 81,9 кв.м.;
- житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Літакова/Снайперська, б. 28/36, загальною площею: 205,1 кв.м.          Законність та обґрунтованість вищезазначених податкових повідомлень-рішень є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженої рішення, виходить з наступного.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (надалі – ПК України) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Відповідно до Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 28.01.2015 № 5 (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі – Положення про податок на майно) ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, становить 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме:
-          квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів;
-          будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів;
-          різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири /квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток, загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів).
Крім того, згідно з Положенням про податок на майно база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: 
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості – на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири /квартир та житлового будинку / будинків, в тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості (окрім спеціально зазначених у Положенні про податок на майно), що перебувають у власності фізичних і юридичних осіб, становить 0,25 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року), за 1 кв. метр бази оподаткування.
Станом на 01 січня 2018 року мінімальна заробітна плата в Україні складала 3723 грн. Таким чином, ставки податку на майно, відмінне від земельної ділянки, у м. Запоріжжі у 2018 році становили 37,23 грн. (1 % мінімальної зарплати) за 1 кв. метр житлової нерухомості та 9,31 грн. (0,25 % мінімальної зарплати) за 1 кв. метр нежитлової нерухомості.
Загальна сума податкових зобов`язань, визначена відповідачем позивачеві оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями складає 9638,85 грн. (ППР від 16.05.2019 № 0015818-4907-0827 на суму 2083,46 грн. + ППР від 16.05.2019 № 0015819-4907-0827 на суму 2337,85 грн. + ППР від 16.05.2019 № 0015820-4907-0827 на суму 5217,54 грн.).
При цьому, загальна площа об`єктів нерухомого майна, належних позивачеві, щодо яких були складені оскаржувані податкові повідомлення-рішення складає 378,9 кв.м. (91,9 +81,9 + 205,1).
У разі застосування до зазначеної загальної площі об`єктів нерухомого майна, належних позивачеві, пільги, передбаченої підпунктом б) підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України та Положенням про податок на майно для житлового будинку у розмірі 120 кв. метрів (378,9 кв.м. – 120 кв.м.) та множення отриманої суми (258,9 кв.м.) на ставку податку, передбачену для об`єктів житлової нерухомості (37,23 грн.) отримуємо суму 9638,85 грн., яка дорівнює загальній сумі податку, визначеній відповідачем у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, що підтверджує доводи позивача про розрахунок суми податку відповідачем за ставками податку встановленої для б`єктів житлової нерухомості.
Як свідчать надані позивачем до матеріалів справи документи: договір купівлі-продажу нежитлової будівлі № 667 від 09.10.2006, договір купівлі-продажу нежитлової будівлі № 516 від 07.09.2006; технічний паспорт будівлі по АДРЕСА_2 , технічний паспорт будівлі по АДРЕСА_3 , свідоцтво від 09.11.2009 про право власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , лише один з трьох зазначених об`єктів нерухомості, належних позивачеві, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 205,1 кв.м. (а.с.– є об`єктом житлової нерухомості.
Два ж інших об`єкти, а саме: будівля кафе-бару з більярдною (літ. А2), за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 91,9 кв.м.; будівля Інтернет-клубу літ. А, за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 81,9 кв.м. - є об`єктами нежитлової нерухомості (а.с.8-9, 10-11).
У зв`язку із неправильним визначенням відповідачем категорії цих двох об`єктів нерухомого майна, до належного позивачеві жилого будинку (площею 205,1 кв.м.) адресою: АДРЕСА_1 не було застосовано нульову ставку податку, передбачену Положенням про податок на майно для будинків площа яких не перевищує 250 кв. метрів, а також застосовано завищену ставку (37,23 грн. замість 9,31 грн. за 1 кв.м.) щодо належних позивачеві двох об`єктів нежитлової нерухомості.
З огляду на зазначене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були сформовані контролюючим органом щодо позивача всупереч вимогам закону, як наслідок вони є протиправними та підлягають скасуванню.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що позивач не звернувся до відповідача із заявою за ф. №5-ДР про зміну податкової адреси є безпідставними, оскільки подання такої заяви не впливає на правильність формування оскаржуваних податкових-рішень.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року у справі №280/2414/20 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 09 листопада 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко