ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/5855/17
адміністративне провадження № К/9901/51997/18, К/9901 52307/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу №826/5855/17 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна про скасування наказу, провадження по якій відкрито 
за касаційними скаргами  Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року (суд у складі колегії суддів: головуючого судді - Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Келеберди В.І.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року (суд у складі колегії суддів: головуючого судді -  Вівдиченко Т.Р., суддів: Губської Л.В., Земляної Г.В.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» звернулося до суду з позовом до Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, в якому просило: 
1.1. визнати незаконним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.04.2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «КМЦ «Трускавець» від 18.04.2017 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.04.2017 року за № 11683-0-33-17; 
1.2. визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 1406/5 від 25.04.2017 року «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», підставою для якого є висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.04.2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «КМЦ «Трускавець» від 18.04.2017 року зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.04.2017 року за № 11683-0-33-17.
2. Позовна заява мотивована тим, що  розгляд та прийняття спірного Наказу про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме - права власності на нерухоме майно на підставі Договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за позивачем, були здійснені з порушенням вимог законодавства.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1406/5 від 25.04.2017 року «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». В іншій частині позовних вимог відмовлено.
4. Рішення судів мотивовані тим, що відповідачами порушено процедури розгляду скарги ТОВ «КМЦ «Трускавець» від 18.04.2017 року.   
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та Міністерство юстиції України звернулися до Верховного Суду, в якій просять їх скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
6. Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, порушили норми матеріального та процесуального права та дійшли помилкових висновків про порушення відповідача процедури розгляду скарги ТОВ «КМЦ «Трускавець» від 18.04.2017 року.
7. Верховний Суд ухвалами від 12 червня 2018 року відкрив провадження у справі за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року.
8. Позивач надав відзив на касаційні скарги, в якому просив залишити їх без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9.  09.09.2008 року між ФОП ОСОБА_1 (Позичальником) та ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк») був укладений кредитний договір № 10.128/08-КД, згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (кредит) на таких умовах: сума кредиту - 1 300 000,00 доларів США; строк кредитування 7 років - до 08.09.2015 року; проценти за користування кредитом 16 відсотків річних, а позичальник зобов`язався використати кредит на передбачені в кредитному договорі цілі, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в порядку і строки, передбачені кредитним договором.
Згідно з п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути банку отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі в строки та у порядку, встановлені кредитним договором.
Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що порядок і строк повернення кредиту здійснюється згідно графіку, який є невід`ємною частиною кредитного договору.
10. 09.09.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», (іпотекодержателем) та ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» (іпотекодавецем), який є майновим поручителем за зобов`язаннями ФОП ОСОБА_1 , було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Чичерською Л.О. зареєстрований в реєстрі за № 1843.
Згідно з п. 1.3 іпотечного договору іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нежитлову будівлю, а саме - будівлю Палацу культури «Мир», за планом земельної ділянки позначеною літерою «А3», цегляна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності і на яку, відповідно до законодавства, може бути звернено стягнення. Загальна площа нежитлового приміщення складає 7774,7 кв.м.
11. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № 10.128/08-КД, ВАТ «ВТБ Банк» звернувся з позовом до Господарського суду Львівської області про дострокове стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором.
12. Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.12.2009 року у справі № 26/202, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2010 року, у задоволенні позову ВАТ «ВТБ Банк» про дострокове стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором відмовлено на підставі того, що не підписання сторонами кредитного договору графіка повернення кредиту свідчить про погодження повернення позичальником кредиту та сплату процентів за користування кредитом в строк, зазначений у п.1.1 кредитного договору, тобто - до 08.09.2015 року.
13. В подальшому, між ПАТ «ВТБ Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» 18.11.2015 року укладено договір № 21МБ відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, згодом - додаткову угоду № 1 від 27.11.2015 року до цього договору, а 01.12.2015 року - договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., зареєстрований в реєстрі за № 2225, відповідно до яких, банк відступив право вимоги за спірними кредитним договором та договором іпотеки ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс».
14. ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» надіслало ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та ФОП ОСОБА_1 вимогу № 26.01.2016-3 від 26.01.2016 року про усунення порушення (в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку»), в якій повідомило про наявність заборгованості згідно кредитного договору. У своїй вимозі ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» вимагало сплатити заборгованість у повному обсязі у 30-денний термін та попередило, що у випадку несплати зверне стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.
15. Вищезазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Львівської області від 31.10.2016 року у справі № 914/2225/16, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16 березня 2017 року.
16. 18.11.2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» було зареєстровано право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1156596346115.
17. 26.01.2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33584716.
18. 20.04.2017 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга від 18.04.2017 року подана ТОВ «КМЦ «ТРУСКАВЕЦЬ», в якій зазначено, що під час проведення державним реєстратором - приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. реєстраційних дій, було грубо порушено вимоги законодавства у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: здійснено реєстраційні дії, не беручи до уваги наявність ухвали Франківського районного суду м. Львова про накладення арешту на спірне майно та не встановлення державним реєстратором факту виконання умов Договору іпотеки.
19. Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.04.2017 року вирішила задовольнити скаргу ТОВ «КМЦ «ТРУСКАВЕЦЬ» від 18.04.2017 року частково. Скасувала рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2017 року № 33584716, прийняте приватним нотаріусом у частині оскарження рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
20. Наказом заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації № 1406/5 від 25.04.2017 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було скасовано.
21. Зі змісту Наказу № 1406/5 вбачається, що він прийнятий на підставі ч.ч. 2, 5 ст. 26, пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1128 та висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.04.2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «КМЦ «ТРУСКАВЕЦЬ» від 18.04.2017р.
22. Наказом № 1406/5 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке прийнято приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
24. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
25. 8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
26. За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
27. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
28. Аналізуючи доводи, викладені у касаційних скаргах, колегія суддів Верховного  Суду дійшла висновку про наявність підстав для їх часткового задоволення з огляду на наступне.
Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
29. Виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача із наказом Міністерства юстиції України № 1406/5 від 25.04.2017 року «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», за наслідками якого було скасовано рішення приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. від 18.11.2016 року № 33584716  про державну реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв.м, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Бориславська, будинок 7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1156596346115.
Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.
Підставою для прийняття оскаржуваного Наказу є висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.04.2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «КМЦ «Трускавець» від 18.04.2017 року зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.04.2017 року за № 11683-0-33-17.
Ураховуючи те, що позовні вимоги в цій справі стосуються питання щодо правомірності набуття позивачем права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв.м, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Бориславська, будинок 7 на підставі договору іпотеки від 09.09.2008 року, колегія суддів Верховного Суду, не зважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
30. Предметом спору у цій справі є вирішення питання щодо права власності на нерухоме майно між позивачем - ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» та третьою особою - ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець», тобто права цивільного, правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі.
31. Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.
32. Частиною 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.
33. З огляду на суб`єктний склад учасників даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.
34. Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 29 травня 2019 року у справі №826/9341/17, від 21 листопада 2018 року у справі № 813/1362/16, 28 листопада 2018 року у справі № 825/642/18, 29 січня 2019 року у справі № 803/1589/17 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.
35. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
За нормами частини третьої статті 3 КАС провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
36. Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 КАС. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 КАС).
Пунктом 5 частини першої статті 349 цього ж Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Отже, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі. 
37.  Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :
1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та Міністерства юстиції України - задовольнити частково.
2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року по справі №826/5855/17  - скасувати.
3. Провадження у справі №826/5855/17  за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна про скасування наказу - закрити.
4. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» право на звернення до суду за правилами господарського судочинства.
5. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до Касаційного адмінітсративного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
6. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       С.Г. Стеценко
                                                                      Л.В. Тацій