ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2020 р.	Справа № 480/75/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,
а участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Воловик С.В.,, м. Суми)  від 17.03.2020 року   по справі № 480/75/20 за позовом  Приватного підприємства "Кролевець Електросервіс"  до  Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області  про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0004061404 від 28.08.2019 про збільшення грошового зобов`язання по податку на додану вартість,з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій,на загальну суму 37192,50грн.;визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0004061404 від 28.08.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510, 00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Кролевець Електросервіс" (далі за текстом також - позивач, ПП  "Кролевець Електросервіс") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач-1, ГУ ДФС у Сумській області), Головного управління ДПС у Сумській області (далі відповідач-2, ГУ ДПС у Сумській області), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0004061404 від 28.08.2019 про збільшення грошового зобов`язання по податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на загальну суму 37 192,50 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0004061404 від 28.08.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510, 00 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № 0004061404 від 28.08.2019 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на загальну суму 37 192,50 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № 0004061404 від 28.08.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн.
Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Сумській  області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки та  нормативно - правове обґрунтування вимог апеляційної скарги шляхом викладення тексту норм, покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень – рішень. Вказує, що судом першої інстанції не ураховано, що обов`язку контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондує обов`язок платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці; ненадання таких документів за нормами пункту 44.6 ст.44 Кодексу прирівнюється до їх відсутності. Уважає, що при ухваленні рішення, що оскаржується, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: статей 180, 183, 186 Податкового кодексу України, а також було порушено норми процесуального права, а саме: вимоги ч. 4 ст. 9, частини 1-3 ст. 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та щодо законності і обґрунтованості судового рішення. Посилається на висновки Верховного Суду, сформовані у постанові від 24.01.2018 (провадження №К/9901/476/18), від 11.12.2018 (провадження №К/990/64648/18).
За результатами апеляційного розгляду ГУ ДПС у Сумській області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає,  що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що твердження відповідача, наведені у апеляційній скарзі, є хибними та спростовуються поданими до матеріалів справи документами. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 КАС України.
Колегія суддів, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції установлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі Наказу № 1354 від 24.07.2019, головним державним ревізором-інспектором Лосицькою Н.М. проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПП «Кролевець Електросервіс» з питань своєчасності реєстрації платником податку на додану вартість.
За результатами перевірки суб`єктом владних повноважень 05.08.2019 складено акт № 912/18-28-14-04-20/34135237/84  (надалі також – акт перевірки), відповідно до якого відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, 183.2, 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п. «а» п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 29 754, 00 грн, а також порушення п. 49.2 ст. 49, п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України, у зв`язку з неподанням податкових декларацій з податку на додану вартість (а.с.16-22).
Як убачається зі змісту акту перевірки, підставою для висновків про порушення податкового законодавства ГУ ДФС у Сумській області визначило те, що згідно з даними бухгалтерського обліку, у грудні 2016 року обсяг надходжень від здійснених господарських операцій з постачання товарів/послуг протягом останніх 12 календарних місяців склав 1 017 586, 14 грн. 
За результатами перевірки, за період з 01.01.2015 по 31.03.2017 встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 29  754,00 грн, у тому числі за січень 2017 року 11645,00 грн., за лютий 2017 року 11892,00 грн. та за березень 2017 року 6217,00 грн.
ПП "Кролевець Електросервіс" на акт № 912/18-28-14-04-20/34135237/84 від 05.08.2019 до Головного управління ДФС у Сумській області було подано заперечення./а.с.15/
На підставі Акта № 912/18-28-14-04-20/34135237/84 від 05.08.2019 ГУ ДФС у Сумській області було винесено податкові повідомлення-рішення від 28.08.2019:
- № 0004061404 про збільшення грошового зобов`язання за податком на додану вартість на загальну суму 37 192, 50 грн, з яких за податковими зобов`язаннями – 29 754,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями – 7 438, 50 грн (а.с.11); 
- № 0004061404 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн щодо порушення, передбаченого п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України (а.с.12).
У рішенні за №852016199-00-08-05-01 від 06.11.2019 на скаргу позивача ДПС України податкові повідомлення-рішення від 28.08.2019 за № 0004061404, № 0004061404 залишено без змін, а скаргу – без задоволення /а.с.23-27/.
Скориставшись правом на оскарження рішень Головного управління ДФС у Сумській області у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування  податкових повідомлень-рішень від 28.08.2019 за № 0004061404 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на загальну суму 37 192,50 грн, та за № 0004061404 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що отримання ПП «Кролевець електросервіс» у грудні 2016 року коштів від ОСББ «САД 1 А» та від ФОП ОСОБА_1 не можна вважати господарськими операціями, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, у зв`язку з чим, ці кошти не мають враховуватись при визначенні загальної суми, отриманої від здійснених операцій за останні 12 місяців, наслідком перевищення граничного розміру якої, є виникнення обов`язку реєстрації платником податку на додану вартість, а тому податкові повідомлення-рішення від 28.08.2019 за № 0004061404 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на загальну суму 37 192,50 грн, та за № 0004061404 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн, є протиправними та підлягають скасуванню. 
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи та виходить з такого.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема їх вичерпний перелік, порядок адміністрування, платники, компетенція контролюючих органів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначаються Податковим кодексом України.
Відповідно до п. 14.1.156 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України  визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об`єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов`язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.
Згідно з п. 180.1 ст. 181 вказаного Кодексу, Для цілей оподаткування платниками податку на додану вартість є: будь-яка особа, що провадить чи планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у визначеному порядку; або особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.
Пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
На виконання статті 183 згаданого Кодексу, будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.
У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.
Будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування (пункт 183.10 статті 183 ПК України).
Отже, за змістом вказаних норм, будь-яка особа підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, якщо загальна сума від здійснення нею операцій з постачання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень.
Тобто, основною умовою для виникнення у особи обов`язку зареєструватись платником податку на додану вартість, є здійснення такою особою господарських операцій, які є об`єктом оподаткування цим податком, на загальну суму понад 1000000 гривень.
Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг відповідно до приписів пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно зі статтею 187.1. Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків про те, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є реальна господарська операція, підтверджена належним чином складеними первинними документами.
Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі також – Закон № 996-ХІV) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
За змістом частини першої статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Як убачається із матеріалів справи, 16.12.2016 на поточний рахунок ПП «Кролевець Електросервіс» від ОСББ «САД 1 А» надійшли кошти в сумі 2 520,00 грн. з призначенням платежу «Згідно рах 903 від 15.12.2016 за техобслуг електромереж за ІІ півріччя 2016 року без ПДВ» (а.с.73).
Також, від ФОП ОСОБА_1 на рахунок позивача 30.12.2016 надійшли кошти в сумі 19  576,20 грн. з призначенням платежу «За матеріали згідно рахунку 906 від 30.12.2016» (звор. бік а.с. 74).
Водночас, ПП «Кролевець Електросервіс» здійснювало надання послуг ОСББ «САД 1 А» з обслуговування електроустановки та електрообладнання на підставі договору № 82 від 01.04.2016 (а.с.59). 
Втім, вказані послуги надавались лише у період з 15.03.2016 по 30.06.2016, як то передбачалось пунктом 5.2 договору, а отримані кошти враховувались при визначенні обсягу здійснених за останні 12 місяців господарських операцій.
У період з липня по грудень 2016 року  позивачем послуги ОСББ «САД 1 А» не надавались, рахунок 903 від 15.12.2016 на оплату цих послуг не виписувався. Також, не здійснювалась у грудні 2016 року і господарська операція з продажу матеріалів ФОП ОСОБА_1 , рахунок 906 від 30.12.2016 на оплату цих матеріалів не виписувався.
Кошти в сумі 2 520,00 грн і 19 576,20 грн були перераховані ОСББ «САД 1 А» та ОСОБА_1 помилково, про що свідчать їх листи (а.с.60-61), та повернуті їм ПП «Кролевець Електросервіс» у січні 2017 року (звор. бік а.с.77, а.с.78).
У податковій декларації з податку на прибуток за 2016 рік загальна сума доходів від будь-якої діяльності, визначена позивачем в розмірі 999 336,00 грн (а.с.75).
Жодних доказів фактичного здійснення ПП «Кролевець Електросервіс» у період з липня по грудень 2016 року господарських операцій з ОСББ «САД 1 А» та у грудні 2016 року з ФОП ОСОБА_1 , зокрема, відповідних первинних документів бухгалтерського обліку (договорів, рахунків, актів виконаних робіт/наданих послуг і т.п.) відповідач до матеріалів справи не надав, посилання на них в акті № 912/18-28-14-04-20/34135237/84 від 05.08.2019 відсутні.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що отримання ПП «Кролевець Електросервіс» у грудні 2016 року коштів від ОСББ «САД 1 А» та від ФОП   ОСОБА_1 не можна вважати господарськими операціями, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, у зв`язку з чим, ці кошти не мають враховуватись при визначенні загальної суми, отриманої від здійснених операцій за останні 12 місяців, наслідком перевищення граничного розміру якої є виникнення обов`язку реєстрації платником податку на додану вартість.
Тобто, доводи ГУ ДПС у Сумській області про отримання ПП «Кролевець Електросервіс» у грудні 2016 року коштів більше ніж 1000000 гривень від здійснених протягом останніх 12 календарних місяців господарських операцій з постачання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, та, як наслідок, виникнення у позивача обов`язку зареєструватись платником податку на додану вартість, є такими, що не підтверджені належними та достатніми доказами.
Отже, враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість висновків Акта № 912/18-28-14-04-20/34135237/84 від 05.08.2019 про порушення позивачем норм податкового законодавства та, як наслідок, про наявність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення  ГУ ДФС у Сумській області від 28.08.2019 за № 0004061404.
Відсутність підстав збільшення грошових зобов`язань з податку на додану вартість спірним податковим повідомленням-рішенням від 28.08.2019 за № 0004061404 унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій, зазначених у такому повідомленні-рішенні, а також у податковому повідомленні-рішенні від 28.08.2019 за № 0004061404 щодо порушення, передбаченого п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень належним чином під час судового розгляду  не довів, у зв`язку з чим позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються неведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції,  зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а відтак, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.
Щодо посилання відповідача на висновки Верховного Суду, сформовані у постанові від 24.01.2018 (провадження №К/9901/476/18), від 11.12.2018 (провадження №К/990/64648/18), колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції з ними узгоджується та їм не протирічить.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду  - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Сумській області  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року по справі № 480/75/20  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	А.М. Григоров    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  06.10.2020 року