ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/6937/19          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Васильченко І.П.

ПОСТАНОВА
Іменем України

09 жовтня 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді          Сорочка Є.О.,
суддів           Епель О.В., 
          Федотова І.В.,
за участю секретаря с/з           Грисюк Г.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "ГРАНД" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.02.2019 № 0127771206.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року позов задоволено.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Головним управління ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних ТОВ «Будівельна корпорація «ГРАНД» в Єдиному реєстрі податкових накладних.
За результатами перевірки складено акт від 25.09.2018 № 16194/26-15-12-06-16/40637482, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем п.  201.10  ст.  201 Податкового кодексу України (далі - ПК), а саме граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Колегія суддів наголошує на тому, що проведення перевірки, встановлення нею порушень та складення акту не заперечується учасниками справи, а отже ці обставин не є спірними та в силу частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) не підлягають доказуванню.
На підставі висновків акту перевірки, відповідачем та винесено податкове повідомлення-рішення від 25.02.2019 № 0127771206, яким до ТОВ «Будівельна корпорація «ГРАНД» застосовано штраф у розмірі 45 377,93 грн.
Не погодившись з таким рішенням, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про відсутність вини в діях позивача та вчинення останнім всіх дій направлених на своєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, суд вказав, що податкове  повідомлення-рішення винесене через 5 місяців після проведення відповідної перевірки, що є порушенням п. 86.8 ст. 86 ПК.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно з вимогами пункту 201.1 статті 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За змістом окремих абзаців пункту 201.10 статті 201 ПК при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів та 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.
Оскаржуване податкове повідомлення-рішення обґрунтоване порушенням граничного строку реєстрації податкових накладних.
Водночас, вирішуючи спір, суд першої інстанції вказував про те, що 15.11.2018 позивачем направлено до відповідача заяву про приєднання до договору про визнання електронних документів, однак контролюючим органом направлено повідомлення про припинення дії договору про визнання електронних документів, у зв`язку із чим подані 15.11.2018 товариством податкові накладні за жовтень 2018 року не було прийнято у зв`язку із виявленою помилкою «Блок даних. Невірний підпис-необхідно підтвердити право підпису». Наведене підтверджується квитанціями № 1 від 15.11.2018, що наявні в матеріалах справи.
Як стверджує позивач, про причини неможливості завантаження електронних документів йому було повідомлено оператором гарячої лінії ДФС наступного дня - несправність у роботі ресурсу.
Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вказав про те, що наведені обставини не можуть стати підставою для неприйняття податкової звітності, оскільки такі дії контролюючого органу фактично блокують нормальну роботу підприємства та створюють штучні підстави для застосування до такого платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
Відповідач ні у відзиві на позовну заяву, ні в апеляційній скарзі наведених обставин не заперечив, а тому у колегії суддів відсутні підстав вважати невірним висновок суду першої інстанції про те, що у діях позивача відсутня вина, ним вчинено всіх дій направлених на своєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому помилковим є висновок податкового органу щодо порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних за жовтень 2018 року.
Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому  статтею 58  цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному  пунктом 44.7  статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення, встановив порушення відповідачем визначеного п. 86.8 ст. 86 ПК строку для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, вказавши, що воно прийняте через 5 місяців після проведення перевірки.
Відповідач в апеляційній скарзі наведених встановлених судом обставин не заперечив, у зв`язку із чим, у колегії суддів відсутні підстави вважати такі висновки суду першої інстанції неправильними. 
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів наголошує на тому, що відповідач ні у суді першої інстанції у відзиві на позовну заву, ні у суді апеляційної інстанції в апеляційній скарзі не навів будь-яких доводів стосовно правомірності та наявності підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Відповідач на підтвердження своєї позиції посилається виключно на норми ПК та факт складення акту перевірки й винесення податкового повідомлення рішення.
Водночас, на будь-які обставини, які слугували підставою для винесення спірного рішення відповідач не посилається та не спростовує мотиви позивача та суду першої інстанції щодо відсутності у діях позивача вини та щодо порушення строку винесення податкового повідомлення-рішення. 
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя          Є.О. Сорочко

Суддя          О.В. Епель

Суддя          І.В. Федотов