Дата документу

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 33/807/918/20
Єдиний унікальний № 937/6314/20 Головуючий в 1-й інстанції – Клименко Л.В.
Категорія – ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції – Білоконев В.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року                                                        м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., розглянувши клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яке викладено в апеляційній скарзі про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізьккої області від 15 вересня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП притягнуто  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 420 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ 061883 від 01.09.2020 року, ОСОБА_2 , цього ж дня о 01 годині 11 хвилин, керував автомобілем марки «Fiat Ducato» держномер НОМЕР_1 в м. Мелітополі по вул. Чкалова, 190 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора (Алкотестер) 6810 та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження наведеної вище постанови, посилаючись на те, що йому не було відомо про її існування, а суд розглянув справу за його відсутності, також зауважує, що в постанові суду вказано, що він може її оскаржити у десятиденний строк з дня її отримання. Вважає причини пропуску строку поважними.
По суті апеляційної скарги вказує, що вважає постанову суду незаконною, просить її скасувати, а провадження по справі закрити з огляду на скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність та порушення вимог матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та доводи наведені у клопотанні, яке міститься в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 15.09.2020 року з огляду на наступне.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Всупереч цим вимогам, ОСОБА_1 апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строків на постанову судді від 15.09.2020 року подав лише 16.12.2020 року (згідно вихідного поштового відбитку на конверті), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо про існування постанови та справу розглянуто за його відсутності, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 061883 від 01.09.2020 року,  ОСОБА_1  роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, суть адміністративного правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачувався, також останнього повідомлено про те, що 15.09.2020 року розгляд справи щодо нього відбудеться у Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області о 10 годині 00 хвилин, міститься його підпис, таким чином, з вказаного вбачається, що він був обізнаний про наявність адміністративного матеріалу щодо нього та повідомлений про дату, час і місце розгляду вказаної справи.

Після отримання вищевказаного матеріалу, Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, враховуючи його обізнаність про дату та час слухання справи, приймаючи до уваги, що законом передбачені певні строки притягнення до адміністративної відповідальності,судом першої інстанції в цей же день, 15.09.2020 року винесено вищевказану постанову, а з вищевказаного вбачається, що враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та дату слухання справи, суд прийняв всі міри та заходи щодо забезпечення його прав як бути присутнім при розгляді справи для надання пояснень, та для того, щоб зберегти його право на своєчасне оскарження постанови суду.

Також враховуючи те, що він був обізнаний щодо вищевказаної події, йому було повідомлено, у вчиненні якого адміністративного правопорушення йому висувається обвинувачення, де і коли буде слухатися справа щодо нього,  ОСОБА_1   мав реальну нагоду хоча б поцікавитись після вказаних подій в Меілтопольському міськрайонному суді Запорізької області про стан та перебіг справи щодо нього або стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, щоб зберегти своє право на своєчасне оскарження постанови суду.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заяв або клопотань про відкладення справи від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

На підставі ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя повинен це зробити в розумні строки, а на підставі ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Верховний Суд, зокрема, відзначив про те, що суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому Верховний Суд звернув увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч.1 ст. 268 КУпАП, не є абсолютним.

Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Вищевказану постанову судом винесено 15.09.2020 року, суд прийшов до переконання про можливість розгляду даної справи у його відсутність, оскільки, правопорушник в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, клопотань або заяв про відкладення засідання до суду не надходило. 

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що в постанові суду вказано, що він може оскаржити вказану постанову з дня її отримання, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, і неправильна вказівка у постанові суду не може бути підставою поновлення строку, оскільки вказане не відповідає змісту ч.1 ст. 294 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що такі обставини не можуть свідчить про недотримання прав особи та норм чинного законодавства, а тому доводи ОСОБА_1 щодо порушення норм процесуального права не є слушними.

В клопотанні щодо поновлення строків на апеляційне оскарження апелянт інших доводів, які заслуговують на увагу, окрім вказаних, щодо того, з яких підстав ОСОБА_1 не міг оскаржити постанову суду у визначений законом строк, він не наводить.

Тому, вищевказані доводи ОСОБА_1 , зважаючи на вищевикладене, в даному випадку на строки апеляційного оскарження не впливають і само по собі не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. 

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. 
       
Під поважними підставами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з обставинами, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язаними з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Інші докази, які могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду від 15.09.2020 року стосовно нього.

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року, у зв`язку з чим повернути йому апеляційну скаргу із доданими до неї матеріалами.
Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                 В.М. Білоконев
Справа № 937/6314/20