Справа № 754/8043/20                                                              Головуючий в суді І інстанції - Скрипка О.І.
Провадження № 33/824/4125/2020                               Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
29 жовтня 2020 року                                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі:
судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Жури О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Жури О.М. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня  2020 року,  
в с т а н о в и в:
Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня  2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою:   АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого      ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
               ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він,      12 червня 2020 року о 15 годині 20 хвилин, в м. Києві по вул. Драйзера, 4, керував автомобілем «Шкода» номерний знак  НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога . Висновок лікаря (903840), Драгер 0,25%о, чим порушив вимоги                             п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України. 
  У апеляційній скарзі захисник Жура О.М. указав на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Указав, що редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка міститься на офіційному веб-сайті Верховної Ради в редакції від 13.08.2020, що діяла на момент ухвалення оскаржуваної постанови та на момент подачі апеляційної скарги, не передбачає відповідальності за дії, які постановлені у вину   ОСОБА_1 . За наведених обставин просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Вислухавши пояснення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,  його захисника, які уточнили вимоги апеляційної скарги та просили  закрити провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУПАП, в решті доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає  з наступних підстав.
Висновки судді місцевого суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння стверджуються наступними доказами: поясненнями  ОСОБА_1 , викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до якого останній не заперечував факту вживання ним алкоголю;
висновком щодо результатів  огляду на стан алкогольного сп`яніння,  відповідно до якого при проведенні огляду ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікаря «Соціотерапія»  у нього виявлено алкоголь - 0,25 проміле;
іншими доказами.
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не грунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги захисника про те, що редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка міститься на офіційному веб-сайті Верховної Ради в редакції від 13.08.2020, що діяла на момент ухвалення оскаржуваної постанови та на момент подачі апеляційної скарги, не передбачає відповідальності за дії, які постановлені у вину ОСОБА_1 .
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна. Між тим, Законом України від 22.11.2018 № 2617 VIII « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності із 01.07.2020 року відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КУпАП була посилена, ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасуванняакта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена, тому відсутні підстави для застосування положень п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП.
У відповідності до положень ст. 58 Конституції України та ч.2 ст.8 КУпАП Закон України від 22.11.2018 № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст. 130 КУпАП не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП, які були вчинені до 01.07.2020 року. Особи, які вчинили такі правопорушення до 01.07.2020 року, у відповідності до ч.1 ст. 8 КУпАП повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст. 130 КУпАП у відповідній редакції цього Закону, яка діяла до 01.07.2020 року.  
На думку суду Закон України від 17.06.2020 № 720-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» жодним чином не впливає на вирішення питання про відповідальність  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Так, цим законом  внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII, а саме виключені пункти/підпункти цього Закону, якими запроваджено нову редакцію ст. 130 КУпАП та доповнено КК України статтею 2861. Між тим, правовий статус ОСОБА_1 у звязку із набранням чинності Законом України від 17.06.2020 № 720-XI не змінився, оскільки він до набрання чинності цим законом підлягав відповідальності за ч.1 ст. 130КУпАП в редакції статті, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ч.1 ст. 8 КУпАП, а після набрання чинності цим Законом була відновлена дія того закону у тій же самій його редакції, за яким ОСОБА_1 притягується до відповідальності.
Таким чином зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст. 130 КУпАП, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01.07.2020 року, що вказує на відсутність підстав для закриття адміністративної справи щодо ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Жури О.М.   залишити без задоволення.
Постанову Деснянського  районного суду м. Києва від  07 вересня  2020 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.
 
      Суддя                                                                                                  О.П. Свінціцька